80 
den, da mener jeg, foretagendet er vel betrygget. Med dette fartøt 
søger vil op gjennem Behringsstrædet og vestover langs Sibiriens nordkyst 
mod de nysibiriske øer saa tidlig paa sommeren, som isforholdene til- 
lader. Ifølge oplysninger fra amerikanske hvalfangere antager jeg, dette 
maa kunne ske 1 juni maaned. Vistnok kom »Vega< først 18de juli løs 
fra sit vinterkvarter 1 1879, men det maa erindres, at det altid er van- 
skeligere at komme løs, naar man først er isbunden, end at finde sig 
vei, naar man er i aabent farvand. 
Kommen frem til de nysibiriske øer, gjælder det at benytte tiden 
paa bedste maade til at undersøge strøm- og isforholdene her og saa. 
afvente det heldigste øieblik, da man kan komme længst frem 1 isfrit 
vand, hvilket antagelig kan ske i august eller begyndelsen af september, 
om man skal dømme efter de amerikanske hvalfangeres beretning om 
isforholdene nordenfor Behringsstrædet. 
Er den rette tid kommen, pløier vi os ind i isen nordefter saa langt 
vi rækker. At vi paa det vis skulde kunne komme nordenfor de nord- 
ligste af de nysibiriske øer, tør man bl. a. slutte fra Jeanette-ekspeditio- 
nen. De Long noterer i sin dagbog, mens ekspeditionen drev 1 isen 
nordenfor Bennet-øen, at de der saa mørk »vandhimmel<, det vil sige 
himmel, som viser mørkt gjenskin af aabent vand, paa alle kanter om- 
kring sig; der maa følgelig ialfald til en vis grad have været fremkom- 
melig for et sterkt isfartø.. Dernæst maa det erindres, at hele ekspedi- 
tionen reiste 1 baade, tildels i aabent vand, lige fra Bennett-øen til den 
sibiriske kyst, hvor som bekjendt den største del af dem led en sørgelig 
død. Nordenskiöld gik ikke længere nord end til de sydligste af de 
nævnte øer (i slutten af august), men her var overalt farvandet aabent. 
Der er altsaa sandsynlighed for, at vi vil være istand til at trænge 
op forbi de nysibiriske øer, og kommen saa langt, er vi ogsaa midt inde 
i den strøm, som »Jeanette« var udsat for; det gjælder da kun at ramme: 
sig nordover, til man staar fast. 
Saa vælger man sit sted og fortøier fartøiet godt mellem hensigts- 
mæssige isflag, og lader saa isen skrue sig sammen om det, saamegtt: 
den lyster — jo mere, desto bedre: skibet vil kun løftes derved og vil 
komme til at sidde sikkert og fast. At skibet skulde krænges over under 
denne presning, er til en vis grad muligt, men det vil dog neppe kunne 
blive af nogen betydning, og vil desuden kunne undgaaes ved aistøtning 
paa siderne, hvilket ved et saa lidet fartøi let vil kunne ske. Fra nu 
af besørger strømmen befordringen, mens skibet fra at være et transport- 
