96 
arktiske Nordamerika og i det indre af Sibirien. I den sidstnævnte egn 
har man hensat den ene af den nordlige halvkugles to kuldepoler; den 
anden kuldepol har man lagt ved Nordgrønland. Ved selve polen holdes 
den aarlige middeltemperatur for at være høiere end paa disse steder. 
Men det er vel et spørgsmaal, om ikke udstraalingen igjennem halvaars- 
natten er overordentlig, navnlig fordi skydannelsen maa være ubetydelig 
i hine egne. Det meteorologiske omraade er vel derfor det, hvor ekspedi- 
tionen kan yde mest nytte i dette ords indskrænkede betydning; den vil 
her kunne føie et nyt og vigtigt led ind 1 vor kundskab om vor nord- 
lige halvkugles klimatiske forhold og saaledes bidrage sit mon til, at veir- 
varslerne vinder i paalidelighed. 
Havets fysiske geografi. Ved sin forrige færd udførte dr. 
Nansen en ny idé. Nu har han pegt paa, at der er mulighed for at 
naa et af mange efterstræbt maal paa en maade, som ikke har staaet 
klart for nogen tidligere ekspedition, ved at følge strømmen istedenfor 
at gaa imod den, og det er uimodsigeligt, at fuldender han sin rute, som 
paa kartet anmerket, saa vil han uomstødelig have bevist, at der 1 
havet ved polen er en strømsætning, der er moder til det nordlige 
Atlanterhavs polarstrøm. 
Naturligvis vil havets temperatur og dybdeforhold blive undersøgt, 
naar leilighed er dertil. Af stor videnskabelig interesse vil det være at 
faa vide, om den aftagen 1 havets dybde, som allerede før er lagttaget 
rundt om polartrakten, ogsaa fortsættes over det ukjendte strøg. 
Dyre- og planteliv. Hvad organismer angaar, saa vil vel havet 
frembyde mest af interesse; tbi saa langt man hidtil er kommen mod 
nord, har havet overalt vrimlet af levende væsener. Men ogsaa paa 
landjorden har man udsigt til at træffe saadanne, hvis man overhovedet 
kommer til noget land. 
Geologien. Ikke mindst betydning har polarforskningen havt for 
denne videnskab, navnlig ved de merkelige vidnesbyrd, den har bragt 
om fortidens klima. Ser vi nu saa langt tilbage som til kulperioden, 
finder vi, at endog paa Spitsbergen til 78" n. b. voksede der i hin tid 
kjæmpemæssige blomsterløse planter, lignende dem, som findes fra samme 
perioder under langt sydligere bredder. Gaar vi over til kridttiden, saa 
opdager man 1 det danske Nordgrønland plantelevninger, der vidner om: 
et næsten tropisk klima. Mest fuldstændige er dog de fund, man har 
gjort fra tertiærperioden, den sidste store periode før istiden, og som viser, 
at klimatet dengang var mindre varmt end tidligere; man antager, at 
der f. eks. paa Spitsbergen 1 tertiærtiden var omtrent som i Mellemeuropa 
ved Genfersøen. 
Grunden til det fordums milde klima i de arktiske lande er endnu 
ikke eftervist. Allerede tidlig tænkte man paa, at polen kunde have 
skiftet plads; men denne antagelse afviste man senere ved at henpege 
paa, hvorledes findestederne er fordelte rundt polen. Alligevel har man 
i den allersidste tid draget denne paastand 1 tvil, og navnlig tænkt 
sig, at polen engang havde ligget under sydligere bredde henimod Japan 
til; nye fund fra de ukjendte polartrakter vilde her have stor betydning. 
Ogsaa til forstaaelsen af de nuværende dyrs og planters udbredelse over 
de store fastlande kan polaregnene bidrage meget, da der unegtelig er noget, 
som taler for, at de nuværende organismers forfædre er komne derfra. 
H. Reusch. 

