103 
vi med vor korte erfaring kan danne os en forestilling om jordens ud- 
vikling, da maa vi i de her nævnte forhold se en mulighed for at 
knytte strandliniernes forskyvning til ændringerne af jordbanens form. 
Vi vil derfor undersøge, om der er nogen lighed mellem ændrin- 
gerne af jordbanen og de dannede lagrækker. 
Ændringerne af jordbanens form er, som allerede berørt, skiftevis. 
Jordbanen bliver vekselvis mere og mindre aflang. Æhndringen kan bil- 
ledlig fremstilles i form af en bøiet linie. Denne linie eller, som den kaldes, 
»kurven for jordbanens ekscentricitet: er beregnet for 4./3 millioner 
aar, 3250000 aar i fortiden og noget over 1 million aar i fremtiden. 
Beregningen er tilstrækkelig sikker til at bruges i vort øiemed. Den 
viser det merkelige forhold, at den bøiede linie gjentager sig selv. 
Den beregnede linie gjentager sig selv paa denne maade 3 gange med 
en paafaldende regelmæssighed. I hvert af disse omløb, som har 
en varighed af omtrent 1/» million aar, er der 16 buer af linien, og 
hver bue svarer til et tidsrum af 80000 til 100000 aar og altsaa til 
4—5 af de ovennævnte skiftevise ændringer af veirlaget. »Ekscentrici- 
tetens« middelværdi er mindst, d. v. s. banen er gjennemsnitlig mest 
kredsrund, paa grænsen mellem disse omløb, middelværdien stiger, d. e. 
banen er i gjennemsnit mest aflang, midt i hvert omløb, og der er lange 
tidsrum, hvor banen gjennemsnitlig er langt mere aflang end ellers. 
I hvert omløb stiger og synker middelværdien af »ekscentriciteten< 
engang under 16 skiftevise ændringer af kortere varighed. 
Hvis nu den faste jords formforandringer væsentlig sker, naar banen 
er mest aflang, ligger det nær at antage, at de større forskyvninger af 
strandlinien, de, som sætter os istand til at skille mellem geologiske 
tidsaldre, maa finde sted i hine lange tidsrum, hvor den midlere værdi 
af »ekscentriciteten« er stor, og at de smaa og mere stedlige forskyv- 
ninger, som sætter os istand til at skille trinene ud fra hverandre, kan 
være en følge af de skiftevise ændringer af kortere varighed, som jord- 
banens form undergaar. De enkelte høie »ekscentriciteterc skulde paa 
særlig svage steder give anledning til slige mindre forskyvninger, og 
under lange tidsrum med en høi middelværdi af »ekscentriciteten« skulde 
den opdyngede spænding udløses ved større forskyvninger. En geologisk 
tidsalder skulde saaledes være bygget af 16 trin, og i hvert trin skulde 
der være 4—5 veksellagringer. 
