107 
traf derimod store stigninger i de nordlige og sydlige egnes høiere bred- 
der. Og oversvømmelserne af havet indtraf saaledes ogsaa til forskjel- 
lige tider under forskjellige bredder. I oligocæntiden (begyndelsen af 
den anden tertiære tidsalder) var der en stor oversvømmelse af de 
nordlige have, og senere 1 miocæn en af det tertiære Middelhav. Alle 
disse oversvømmelser og stigninger, som har fundet sted 1 tertiærtiden, 
var tilsammenlagte ikke større, end at vi har grund til at tro, at de 
kan forklares ved stjernedagens forlængelse. Og selv om det skulde 
vise sig, at vor lære ikke strækker til, følger deraf ikke, at denne lære 
er urigtig, men alene, at ogsaa andre kræfter, f. eks. jordens afkjøling 
og sammentrækning var virksomme. 
Veirlaget undergaar i tidernes løb ændringer, som er saa store, at 
de neppe kan forklares alene ved ændringer 1 jordbanens form og sol- 
nærets og solfjernets omløb. Disse veirlagets ændringer er især frem- 
trædende under høiere bredder. Der var en tid, da store dele af Nord- 
europa og Nordamerika, som nu har et forholdsvis mildt veirlag, var 
dækket af indlandsis ligesom Grønland i vore dage, og tegn paa en 
lignende istid haves ogsaa fra den sydlige halvkugles høiere bredder. 
Men forud for denne istid, som synes at have været afbrudt af et eller 
maaske flere mildere tidsrum, ligger tertiærtiden. Under visse dele af 
denne tid var det høie nordens veirlag saa mildt, at skove af bartræer 
og kuldskjære løvtræer, sumpcypresser, kjæmpetræer, ege, bøge, plataner, 
egte kastanjer, valnødtræer, palmer, vedbend, vinranker, laurbærtræer 
o. m. fl. dækkede de nu saa golde og træbare egne i Nordgrønland 
og tildels endog paa Spitsbergen. Disse store ændringer af veirlaget 
kan neppe forklares uden ved hjælp af ændringer 1 fordelingen af land 
og hav. Og kun forsaavidt som disse ændringer afhænger af ændnin- 
gerne i jordbanens form kan veirlagets ændringer være en følge af jord- 
banens forandringer. Man har endog for at forklare dem taget sin 
tilflugt til den formodning, at jordens akse under tertiærtiden havde en 
anden beliggenhed, at egne, som nu ligger i polens nærhed, dengang 
laa under midlere bredder. Nu er der vistnok grund til at antage, at 
en saadan forskyvning af jordaksen virkelig finder sted 1 tidernes løb; 
men der er endnu ikke nogen grund forhaanden, som skulde lede os 
til at tro paa en saa stor forskyvning siden tertiærtiden som den, der 
var nødvendig for at forklare udbredelsen af den tertiære plantevekst 
