I 17 
kan udvikle sig i enkelte dele af hjernen uden at foraarsage den ringeste 
smerte, mens slige hævelser 1 andre dele kan frembringe svære lidelser. 
Det antages — hvad mennesket angaar — at jo høiere udviklet, jo mere 
virksom og lysvaagen hjernen er, desto følsommere blir den, og er dette 
sandt for menneskets vedkommende, hvorfor saa ikke ogsaa for dyrenes? 
Med hensyn til mennesket kan vi skarpt skille mellem to hoved- 
typer — den nervøse og den muskelsterke. Den nervøse pleier repræ- 
senteres af folk med et energisk ansigt, livlige, skarpe øine, smalt bryst 
og slet udviklede muskler. I den muskelsterke type finder vi folk med 
rolige ansigtstræk, kraftige, vel udviklede lemmer, og som er langsomme 
1 tale og bevægelser. 
Slaaende eksempler paa den ene type kan vi finde blandt vore 
skolegutter og studerende; eksempler paa den anden blandt vore mark- 
arbeidere. Hos nogle af os er det muskelsterke element fremherskende, 
hos andre det nervøse. Men hvad der er af vigtighed er, at disse typer 
ikke er lige følsomme for smerter. Grundet paa erfaringer vil enhver 
læge sige, at som almindelig regel er den nervøse type langt mere føl- 
som end den muskuløse. 
Utallige eksempler, som alle kan tjene til bevis herpaa, har fore- 
kommet 1 forf.s egen praksis; han har kjendt mænd af den muskelsterke 
type, som under de smertefuldeste operationer ikke viste noget tegn paa 
lidelse, og som, da de blev spurgt, erklærede, at de ikke havde følt 
synderlig smerte. 
Forskjellen er endnu tydeligere i tilfælde af uciviliserede folk; i alle 
reisendes beretninger paapeges jo de vildes overordentlige følesløshed 
for smerte. Et godt eksempel blev for en tid siden givet af en korre- 
spondent, som berettede det faktum, at da skotøi blev indført paa New- 
Zealand, var de indfødtes forfængelighed saa stor, at en af dem, som 
var saa heldig at komme i besiddelse af et par støvler, men fandt, at 
de var altfor smaa, ikke betænkte sig paa at hugge af et par tær, stanse 
blødningen ved at bedække stumpen med lidt hamp, og derpaa presse 
fødderne 1 støvlerne. 
Andre fakta, der staar i forbindelse med hjernesygdomme, kan ci- 
teres til støtte for den antagelse, at jo mere virksom. og lysvaagen, hjer- 
nen er, desto følsommere for smerte blir den. I et tudligt stadium af 
hjernebetændelse, naar den blodmasse, som strømmer igjennem hjernen, 
er større end sædvanlig, blir denne saa overordentlig følsom, at et skarpt 
lys eller en sterk lyd frembringer virkelige smerter, mens paa et senere 
