Almanakken. 
Foredrag i selskabet »Andvake« i Kristiania. 
Ihvorvel almanakken uden tvil for de fleste stiller sig som noget 
af det tørreste af alt tørt, har jeg dog vovet at gjøre den til gjenstand 
for nogle bemerkninger her iaften. Det er dog ikke min hensigt at 
levere nogen kommentar til almanakken eller nogen veiledning 1 dens 
benyttelse som et astronomisk hjælpemiddel; jeg har vistnok grund til 
at tro, at der er adskillige af mine herrer, som ikke er fuldt fortrolige 
med denne maade at bruge en almanak paa, men paa den anden side 
er der ogsaa grund til at tro, at det ikke vilde være noget »længe følt 
savn<, jeg vilde komme til at afhjælpe ved en saadan veiledning. Jeg 
skal indskrænke mig til at meddele nogle historiske oplysninger om den 
danske og norske almanak i de sidste tre aarhundreder, hvortil der 
ogsaa kan blive at knytte enkelte bemerkninger af astronomisk natur. 
Disse oplysninger grunder sig paa undersøgelsen af en række almanak- 
ker, som findes 1 observatoriets bibliothek, og som er nogenlunde sam- 
menhængende fra aaret 1663, mens der af ældre kun findes et par 
isolerede eksemplarer, den ældste fra 1598. 
Hvad der til alle tider har udgjort almanakkens faste indhold er 
for det første den tabellariske oversigt over sammenhørende datum og 
ugedag, derunder indbefattet datum for de bevægelige kirkefester og 
ugedag for de faste, og derunder tillige indbefattet de gamle katholske 
helgennavne, som endnu findes i vor almanak. Disse har nemlig 
væsentlig sin betydning som et dateringsmiddel, der 1 sin tid har været 
benyttet i langt større udstrækning end den nu brugelige numerering af 
dagene, og paa nogle steder, særlig paa landsbygden, bruges de delvis 
dertil endnu i vor tid. Dernæst har visse astronomiske opgaver ved- 
rørende solen, maanen og planeterne altid hørt til almanakkens faste 
indhold. | 
