130 
Ved siden deraf har almanakken ogsaa til forskjellige tider, tildels 
i lange perioder, været anvendt som et bekvemt middel til udbredelsen 
af visse lærdomme eller andre ting, som man fandt det gavnligt at 
gjøre publikum bekjendt med. I denne henseende har det en vis inter- 
esse at lægge merke til, hvorledes en udpræget tidsaand undertiden kan 
give sig tilkjende 1 beskaffenheden af disse tillægsartikler. I vor tid er 
det (ved siden af enkelte smaating om sundhedspleie, havedyrkning m. 
m.) først og fremst politik, som er gjenstand for behandling — ordet 
politik naturligvis taget i sin mere omfattende betydning; det er ikke 
min mening at beskylde almanakken for at drive partipolitik. Tidligere 
var der en række af aar, hvori ingen saadanne tillægs-artikler fandtes, 
undtagen forsaavidt Hansteen af og til, især i de første aar efter 1814, 
skrev dels smaa notiser, dels lidt længere artikler, hvoraf nogle blev 
fortsat fra den ene almanak til den næste; men da disse samtlige var 
af rent astronomisk natur og altsaa knyttede sig mere umiddelbart til 
almanakkens faste indhold, regner jeg dem ikke sammen med disse 
fremmede artikler. Fndnu tidligere, i slutningen af forrige og begyn- 
delsen af dette aarhundrede, var det det rene landbrug, som behand- 
ledes; der var afhandlinger om jordens dyrkning, hestes opdrætning, 
m. m. Disse landbrugsartikler afløste igjen et tillæg af en ganske anden 
art, nemlig bønner og salmer, som 1 over hundrede aar havde havt sin 
faste plads i almanakken. Denne forandring fandt man sig beføiet til 
at motivere ved en særskilt kgl. befaling, som staar indrykket i alma- 
nakken for 1782. Forøvrigt nævner jeg disse tillægsartikler kun i forbi- 
gaaende og kommer ikke senere tilbage til dem. 
. I gamle dage havde man imidlertid endnu en anden fordring til 
en almanak, nemlig at dens udtalelser om fremtiden ikke blot skulde 
gjælde de ting, der kan være gjenstand for astronomisk forudberegning, 
men ramme saagodtsom alle livets forhold. Det var en levning af den 
gamle astrologi, som gik igjen i lange tider. Enhver almanak var den- 
gang gjerne ledsaget af et saakaldt prognosticom, hvori disse spaadomme 
meddeles, for det meste rigtignok i temmelig svævende udtryk. Ofte 
medfulgte ogsaa den astrologiske motivering, der hovedsagelig grundede 
sig paa planeternes stilling i dyrekredsen. Som eksempel paa, hvorledes 
ogsaa her uvisheden kan komme sterkt frem, og tillige paa, hvilke be- 
synderlige slutninger man kunde gribe til, hidsættes følgende stykke af 
almanakken for 1663, hvor det 1 »En kort Beslut offver de 4 Aarsens 
Tjder« heder 1 kapitlet om vinteren: . 
