i ve 
Å 
«synede med en lysere flek, der betegner det sted, hvor det blivende foster 
En 147 
skal dannes. Hvert eg er omgivet af en tynd gjennemsigtig hinde, 
indenfor hvilken den gule blomme ligger. Paa denne ligger atter kim- 
«skiven, der danner den lyse flek, vi netop nævnte. 
Vi skal nu forsøge, i sine hovedtræk at følge de forandringer, egget 
gjennemgaar, indtil den lille lakseunge er færdigdannet og sprænger eg- 
hinden. 
Paa egget findes en liden aabning, mikropylen, igjennem hvilken 
sæden trænger ind forat bevirke befrugtningen. Saasnart et sædlegeme 
ær naaet ind gjennem denne aabning, begynder kimskiven at undergaa 
«de forandringer, som fører til dannelse af ungen. 
Den første forandring er, at kimskiven deler sig i to halvdele, hver 
'af disse atter i to (fig. 1, k), og saaledes videre, indtil den tilslut be- 
staar af en uendelig mængde smaa kugler eller blærer (fig. 2, k).!) 
Hver af disse er en celle. Temmelig snart spaltes kimskiven ogsaa 1 


Fig. 2. 
k — kimskive; b — blomme; e& — foster. 
horisontal retning, saa den blir sammensat af to blade, der begge be- 
staar af en mængde celler. Siden dannes der mellem disse endnu et 
tredie blad. Det ydre blad kaldes for epiblast, det, som ligger nær- 
mest blommen, hypoblast, det mellemste mesoblast. 
Den første antydning til foster bestaar af en liden opsvulmning i 
kanten af kimskiven (fig. 3 €). Denne forhøining tiltager snart i omfang 
«og danner en tydelig begrænset, aflang valk. Endnu kan man dog ikke 
se nogen antydning til organer, ialfald ikke paa fosterets overflade. 
Lidt efter lidt blir denne fostervalk tydeligere og tydeligere og stræk- 
ker sig i længden samtidig med, at den øvrige del af kimskiven ved- 
bliver at vokse indtil den endelig omgiver hele blommen. 
Fosteranlæggets forreste del — hovedregionen om man vil — er 
adskillig bredere end den bagre, af hvilken kroppen udvikler sig. I 
1) Disse blærer er kun at se ved sterkere forstørrelse end den, ved hvilken 
fig. 2 er tegnet. 
10* 
