182 
musik skjønt denne opfindelse er af temmelig ny datum og først skriver 
sig fra troubadourernes tid. | 
Samoanernes Mozart havde ligesaalidt kunnet komponere sympho- 
nier, som en af oldtidens store naturforskere, f. eks. Archimedes, havde 
været istand til at konstruere en dynamo-elektrisk maskine, som de vi 
bruger til at frembringe elektrisk lys. Forat have kunnet det, maatte han 
have gjort flere opfindelser og opdagelser, end noget menneske, selv 
det største geni, havde kunnet præstere 1 en enkelt ievetid. I oldtiden 
vidste man intet andet om den kraft, vi kalder elektricitet, end at ravet, 
naar det gnides, tiltrækker smaa papirstykker. En utallighed af fysi- 
kalske opdagelser maatte gjøres, før man lærte kraften lidt nærmere at 
kjende; Galvani og Volta maatte først opdage den elektriske strøm og 
Ørsted elektromagnetismen, før man kunde tænke paa at konstruere en 
af vor tids almindelige elektriske maskiner. Og ligedan med telelegrafen 
og alle de andre store opfindelser i vor tid, og ligedan med musiken. 
Dens historie er ligesaavel som den elektriske telegrafs historie en be- 
retning om opfindelser, af hvilke hver enkelt bygger paa alle de fore- 
gaaende. 
Selv det største musikgeni kunde altsaa ikke tage skridtet fra melo- 
dien lige op i symphonien. 
Men hvor er det nu egentlig, jeg vil hen med dette? Derved vilde 
jeg bane veien for det spørgsmaal, om det nu er saa ganske sikkert, 
at der ikke selv i menneskehedens tidligste barndom kan have levet 
mennesker med en Mozarts geni. Med andre ord, om det, som vi 
vilde - forklare — den musikalske sans, det musikalske anlægs stigen 
under menneskehedens udviklingsløb — om det virkelig har fundet 
sted; om ikke tvertimod denne sans har været mennesket medfødt lige- 
fra de ældste tider af, og om det ikke er bare det ydre udslag af denne 
sans, d. v. s. musiken selv, som har udviklet sig og er bleven for- 
bedret. 
Spørgsmaalet synes maaske ved tørste blik meget besynderligt, men 
jeg tror, det er fuldt berettiget, og jeg mener endog, at den tanke, som 
ligger i det, er aldeles rigtig. Vi blev enige om, at man af den om- 
stændighed, at naturfolkene ingen symphonier besidder, ikke kan slutte, 
at de ikke har mænd af en Mozarts geni. Eller forat udtrykke det 
konkretere: selv om naturfolkene ikke har nogen udviklet 
musik, kan man ikke deraf slutte, at de altid mangler høit- 
udviklet musikalsk sans. Denne sidste kan godt være tilstede, men 
