198 
fædre har folkene arvet et kjertelsygt blod. I den lange vintertid 
bestiller de saagodtsom ingen verdens ting; de fanger en og anden 
polarræv; forresten driver de, sover, drikker the, røger tobak og gaar 
i den græsk-katolske kirke. De lever hovedsagelig af sælkjød; alle for- 
nødenheder forresten bringes op til dem og sælges til indkjøbspris af 
handelsselskabet, som har udsalgssteder paa øerne. 
Paa St. Paul og St. Georg, fornemmelig paa den første, lever sø- 
bjørnen sit sommerliv. Søbjørnen henføres til sælernes orden, men reg- 
nes til de saakaldte øre-sæler, som er mere langhalsede end de 
almindelige sæler, og som har smaa ørebruske; til denne afdeling 
af sælerne hører søløven og søbjørnen. 
Vi skal her beskjæftige os med den sidste, der under dækhaarene 
har en meget fin uldpels, som afgiver et særdeles værdifuldt pelsverk; 
til bestemte tider gaar den op paa Pribylowøerne for at yngle, og sam- 
les da paa stranden i saa uhyre skarer, at det næsten trodser enhver 
beskrivelse. 
Naar dyret er 6—7 aar gammel er det fuldt udvokset; det har 
da en længde af 2—3 m. fra næsen til enden af den korte hale. Han- 
nen veier i det mindste 200 kg., hunnen ialmindelighed omkring 50 kg.; 
om vaaren kan dyrene være saa fede, at der ikke viser sig en eneste 
fold eller rynke paa deres skind; spækket synes næsten at skvulpe frem 
og tilbage under huden ligesom bølger. Hovedet er uforholdsmæssigt 
lidet i sammenligning med den tykke hals og de svære skuldre; de har 
udtryksfulde øine, som er klare, mørke, forstandige og godmodige, 
men som af og til kan faa et hevngjerrigt, lidenskabeligt udtryk. Øien- 
laagene er kantede med lange øienhaar; dens syn er ikke saa skarp 
som lugten. 
Overlæben bærer en gulhvid eller graa mustache af 15—20 lange 
stive buster. 
Naar de svømmer, bærer de hovedet høit over vandet, og naar de 
gaar paa land, holder de hovedet næsten 1 m. høit.  Forlemmerne er 
blaasorte af farve; oversiden af svømmefødderne er tyndt haarbevoksede, 
den nederste del af haandbagen derimod ganske nøgen; paa undersiden er 
svømmefoden ganske nøgen, men huden er her meget selg og tyk og 
forsynet med regelmæssige furer paa kryds og tvers, saa dyret kan holde 
sig godt fast paa glatte bjergflader og tangbevoksede stene. I kanten 
af forlemmerne er der fem smaa hulninger, hvori der er antydninger 
til negle eller klør. 
