202 
paa land ledsages altid af nervøse muskeltrækninger, smaa bevægelser 
af lemmerne, skjælvende, urolige rullinger af legemet; det ser ud, som 
om dyret skulde have mareridt eller plages at urolige drømme; aande- 
drættet er kort og hurtigt og næsten lydløst; de snorker aldrig. 
Mens de ligger paa land, faar hannerne kun lidet søvn. Elliott 
saa aldrig, at en han sov uden afbrydelse længere end fem minutter; 
i det hele taget hviler dyrene ikke meget paa land; larmen fra sælværet 
er ligesaa sterk om natten som om dagen; de slaaes og brøler ligesaa 
meget ved midnat som om dagen. 
Som før sagt føder hunnen sin ene unge kort efter, at den er gaaet 
paa land; tvillinger er yderst sjeldne. Straks efter fødselen giver ungen 
sig til at skrige med en svag, rusten brægende lyd; den ser sig om med 
et forstyrret blik i de vidt aabne øine, indtil moderen vender sig mod 
den og lader den patte; hunnen har fire smaa dievorter, der næsten 
ganske er skjulte i pelsen; de sidder paa bugen mellem for- og bag- 
lemmerne; melken er meget fed. Ungerne er saa graadige at de som- 
metider næsten kvæles og de tager ofte saa meget melk til sig, at de 
maa kaste den op igjen; de synes ikke at patte mer end en gang hver 
anden eller tredie dag. 
Ved fødselen er ungens haar af en kulsort farve med en liden hvid 
flek paa hver side, lige bag forlemmerne; den er 30—35 cm. lang og 
veier fra 1.5 til 2 kg. Den ligegyldighed, hvormed ungerne behandles 
af mødrene, er meget paafaldende; man ser aldrig en sælmoder kjær- 
tegne sin unge, og man kan endog dræbe ungen for moderens øine, 
uden at den bryder sig det mindste om det. 
Saasnart hunnen har født sin unge, foregaar parringen; og fra den 
tid gaar hunnen ofte i vandet for at søge føde og bade sig; men den 
vender ofte tilbage til det sted, hvor den har efterladt ungen, som den 
kalder paa med en brægende lyd, ligesom en sau kalder paa sit lam; 
om der er ti tusen unger omkring den, som bræger, paa en gang, 
kjender dog moderen straks sin egen unge. 
I løbet af august maaned forandres sælværets udseende meget; de 
gamle hanner, som nu er svage og magre, drager bort og kommer 
ikke op igjen før næste aar; kun en og anden enkelt kan blive lig- 
gende igjen en stund udover høsten; de har da faaet»en ny pels af 
rigt, mørkebrunt haar. 
Hunnerne og ungerne forblir derimod paa været sammen med 
de unge, 3—5 aar gamle hanner; hunnen gaar ofte i vandet, men 
