226 
Herved er dog en ting at merke: 
Sammentrykker man en luftmængde, saa vil den opvarmes meget sterkt. 
Det til sammentrykningen anvendte mekaniske arbeide vil nemlig blive 
forvandlet til varme, og denne varme vil bringe luftens temperatur til 
at stige. Men naar luft opvarmes, saa udvider den sig, eller hvis den 
ikke faar lov til at udvide sig, saa stiger dens spænding. Der maa 
altsaa kræves mere arbeide til at sammentrykke luften, naar man intet 
gjør for at bortlede den ved sammentrykningen opstaaede varme, end 
naar man sørger for at bortlede denne saa godt som muligt under 
selve sammentrykningen. Men dette kan man meget letvindt opnaa, 
ialfald tildels, ved at bringe lidt vand ind under sammentrykningen. 
Dette vand vil naturligvis fordampe, saasnart luften begynder at opvar- 
mes, og til denne fordampning bruges en hel del varme. Og denne 
varme tages fra luften. Herved hindres temperaturen fra at stige over 
en vis grænse. Sammentrykning uden bortskaffelse af varmen kaldes 
adiabatisk sammentrykning, og sammentiykning ved uforandret tem- 
peratur, altsaa saadan, at al varme bortledes, kaldes isothermisk 
sammentrykning. I en maskine vil nu sammentrykningen hverken være 
adiabatisk eller isothermisk, men ligge midt imellem begge. Jo mere 
varme man kan bortskaffe under arbeidet, desto mere vil sammentryk- 
ningen nærme sig til at blive isothermisk, desto lettere vil den foregaa, 
og desto mere nyttevirkning faar man altsaa af maskinen. I vindkjed- 
lerne, hvor presluften magasineres, eller i ledningen fra vindkjedlen til 
luftmaskinen, hvor presluften skal udrette arbeidet, vil den nu iethvert 
fald, enten den under kompressionen er ophedet meget eller lidet, hur- 
tig afkjøles til almindelig temperatur. Naar denne luft nu udvider sig 
i luftmaskinens cylinder, indtil trykket igjen er en atmosfære, saa forbruges 
hertil en ligestor varmemængde, som den, der fremkommer ved fuld- 
kommen adiabatisk sammentrykning. Hvis der under udvidelsen ikke 
tilføres luften nogen varme, maa denne varmemængde tages fra luften 
selv, og der vil opstaa en umaadelig kulde. Saaledes vil luft af 5 
atmosfærers tryk og almindelig stuetemperatur, 170, der udvider sig til 
1 atmosfæres tryk i et aldeles varmetæt rum — altsaa et rum hvis 
vægge hverken slipper varme ud eller ind — antage en temperatur af 
— 1200. Saa kold bliver luften ikke 1 en jerncylinder, hvis vægge 
optager varme fra omgivelserne og igjen meddeler den til luften. Des- 
uden indeholder luften altid vanddampe, som under denne voldsomme 
afkjøling vil fortættes og fryse til is og herved frigjøre en del varme, 
