227 
som vil optages af luften og forhindre dens temperatur fra at synke saa 
lavt som til — 120". Temperaturen af den udstrømmende luft vil 
derfor ligge mellem —+ 40" og —+- 500. Følgen af dette forhold vil 
nu være, at udløbsrøret fra luftmaskinen meget hurtig, i løbet af et 
kvarterstid, forstoppes ved den af presluftens fugtighed dannede is 
og at maskinen stanser. 
Man antog længe, at disse forhold var absolut hinderlige for pres- 
luftens anvendelse som drivkraft i det store, og benyttede den kun, hvor 
man paa grund af »de lokale forholde« var aldeles afskaaret fra at 
benytte dampmaskiner, f. eks. inde 1 lange tunneller eller i gruber, hvor 
man ikke kunde forpeste luften med damp. Disse ældre anlæg var 
saa uheldige, at man kun fik '/; af den til sammentrykningen anvendte 
drivkraft igjen i luftmaskinen. Tilfrysningen af udløbsrøret var et for- 
hold, der bragte maskinisterne til fortvilelse, og der blev anvendt de 
besynderligste midler imod denne ulempe. Saaledes omgav man cylin- 
deren med en blikkappe, og i mellemrummet mellem kappen og cylin- 
deren holdt man stadig paa med at læske kalk, for at faa luften tilført 
varme. (Naar man tilsætter vand til friskbrændt kalk, udvikles nemlig 
en temmelig høi temperatur.) Eller man indrettede en liden koksfyring 
omkring udløbsrøret, men varmen fra denne havde vanskelig for at 
forplante sig indover og hindre isdannelsen, da luften strømmede 
bort fra det sted, hvortil varmen skulde ledes. Det var altsaa kun 
gjennem udløbsrørets vægge, at varmen kunde ledes hen til det farlige 
sted for isdannelsen, og det viste sig, at dette ikke var tilstrækkeligt. 
Saa lidet tænkte man over forholdene, at der endog fandtes maskinister, 
som tullede cylinderne og udløbsrørene ind 1 tykke uldtæpper for, som 
de troede, at holde dem varme. Herved opnaaede de naturligvis kun, 
at hindre cylindervæggene fra at optage varme fra omgivelserne, og 
tilfrysningen gik følgelig saa meget lettere og hurtigere fra haanden. 
Midlet mod denne ulempe er saa simpelt, at det er ubegribeligt, 
at ingen af dem, der har havt med disse luftmaskiner at gjøre, har 
fundet paa det før Popp. Man behøver nemlig simpelthen at flytte 
koksfyringen fra udløbsrøret over paa den anden side af cylinderen, 
saa at indløbsrøret for luften blir opvarmet. Den gjennem røret strøm- 
mende luft vil da optage varmen fra koksfyringen, og man kan faa 
dens temperatur til at stige saa meget, man ønsker, og man kan faa 
den til at forlade maskinen med temperaturer, der ligger høiere end o*, 
pe” 
