241 
kjerne fine straagule eller orangegule smaakorn af en tilsyneladende 
fedtagtig substans. 
Blandt blæregoplerne er der talrige lysende arter, og ogsaa hos 
dem er det overfladen, som er lysende (diphyes, ablya, eudoxia, praya). 
Meget sterkt er det lys, visse ribbegopler udsender fra cellerne 
i visse kanaler, der løber under de otte med svømmeplader forsynede 
ribber. Lyset er grønligt, blaaligt eller gulagtigt, alt efter dyrets art, 
men fremkommer kun efter pirring. Rører man ved en af ribberne, 
saa udbreder der sig lysbølger fra det berørte punkt opover og ned- 
over, og berører man hele dyrets overflade, f. eks. ved at lade det glide 
raskt fra den ene haand til den anden, saa kan man faa alle rib- 
ber til at lyse samtidig. Det er bl. a. tilfældet med beroé ovata, en 
stor egformig gople, der forekommer i middelhavet og blir indtil 160 
mm. lang. Det blaalige lys, den udsender, er saa sterkt, at hele dyrets 
overflade synes at lyse, og det er fuldt tilstrækkeligt til, at man ved hjælp 
af en eneste gople kan læse fin tryk, tiltrods for at lyset ikke er kon- 
stant, men blusser op og derpaa igjen forsvinder. I løbet af et minut 
kan denne opblussen gjentage sig 40—50 gange, men dermed er ogsaa 
dyrets lysevne udtømt og det maa have ro et kvarters tid, før det atter 
er muligt at fremkalde lysningen. Ogsaa disse gopler frembringer et 
jævnt lys, naar de bringes i ferskvand. Hos arterne af slegten beroé 
har man iagttaget en eiendommelighed, som ikke findes hos andre 
lysende sødyr, og som er høist merkværdig. Sollys eller kunstigt lys, ja 
selv maanens svage lys virker nemlig hemmende paa deres evne til at 
udsende lys. Selv om de blot i ganske kort tid udsættes for saa- 
dant lys, saa er de, efterat være bragt i mørkt rum, uimodtagelige for 
en hvilkensomhelst pirring. Først efter temmelig lang tids forløb gjen- 
vinder de sin tidligere lysevne. 
Der er imidlertid intet lysende sødyr, som med hensyn til pragt- 
fuldhed kan maale sig med ildpølserne. En ildpølse er ikke et enkelt 
individ, men en af talrige individer sammensat cylinderformet koloni. 
Cylinderen er hul, lukket i den ene, smalere ende, aaben i den anden 
og dannet af en fuldkommen gjennemsigtig, brusklignende masse. Paa 
overfladen sidder der større lancetformede og kortere rundagtige ud- 
vekster, og der finder man ogsaa mundaabningerne, der fører ind til de 
enkelte dyr i kolonien. Hos middelhavets ildpølse (pyrosoma giganteum) 
er det enkelte sækformige individ o.5—11 mm. langt og indenfor 
mundaabningen forsynet med en gjællesæk, i hvis bund der udmunder 
16 
