244 
omstændigheder aldrig lyser, saa blev de smittede fisk efter kort tids 
forløb gjort lysende. —Skyllede man slimen af fiskene og filtrerede den 
gjennem tæt filtrerpapir, saa var den vædske, som gik igjennem filtret 
aldeles klar og lyste ikke, til bevis for, at det var selve mikroorganis- 
merne, til hvilke lysevnen var knyttet. MHeraf kunde da atter drages 
den slutning, at spirerne til de lysende spaltsop, sammen med fiskene selv, 
stammede fra vandet, men noget tvingende bevis for, at saa var til- 
fældet, havde man rigtignok ikke. Dette bevis er senere bragt, idet det 
er lykkedes stabsarzt B. Fischer at dyrke en lysende bacille fra havvand, 
han havde samlet i nærheden af St. Croix. Bacillen udstraaler et blaa- 
hvidt lys og har faaet navn af bacillus phosphorescens. Paa døde fisk 
fra Kielerbugten har Fischer fundet en anden lysende bakterieart, og 
efter hvad den nævnte forsker beretter, er det meget let at skaffe sig 
kulturer af denne. Man behøver blot at lægge en død hyse imellem 
to tallerkner og holde den ved en temperatur af omtrent 159 C. Alle- 
rede efter 24 timers forløb opstaar der flere eller færre lysende pletter, 
og lidt efter lidt udbreder den lysende bacille sig til hele fiskens over- 
flade. Blander man den lysende slim med søvand eller med en saltopløs- 
ning, saa blir ogsaa vandet lysende, og man kan paa den maade 1 sit 
værelse skaffe sig en svag illustration til havets lysen. Søvand, der er 
behandlet paa denne maade, lyser i begyndelsen helt igjennem. Efter 
24 timers forløb blir det mørkt, men lysningen fremkommer atter, 
naar man rører om 1 vandet, indtil den tilslut forsvinder aldeles. For 
ganske kort tid siden er det ogsaa lykkedes en fransk fysiolog, R. 
Dubois, at dyrke to forskjellige lysbaciller, af hvilke den ene har sit 
naturlige voksested i gjællerøret af en musling (pholas), mens den 
anden synes at holde til paa overfladen af en gople. Efter dette synes 
det ingenlunde usandsynligt, at havets lysen i nærheden af kysten, hvor 
stranden er opfyldt med forraadnende organiske levninger, 1 visse tilfælde 
kan skyldes mikroorganismer og tidligere tiders »lysende slim<, der allerede 
var henvist til fablernes rige, kan maaske atter komme til hæder og 
værdighed. I virkeligheden har den ovenfor nævnte læge, B. Fischer, 
i nærheden af øen Sokotra i det indiske hav iagttaget et tilfælde af 
havlysning, hvor det ikke var muligt at paavise dyriske væsener som 
aarsag til fænomenet, og hvor derfor bakterier muligens har spillet en 
rolle. Fischer beskriver fænomenet paa følgende maade: »Begge de 
foregaaende dage havde søens overflade været dækket af umaadelige 
mængder gopler; vi formelig seilede gjennem et hav af disse dyr. Ved 
