249 
Mange arter har et levende begjær efter at besidde en bolig. De 
mindre opfindsomme dyr indretter sin i et naturligt skjul, en grotte 
eller en klippehal eller lignende. Den brune bjørn lever ensomt i na- 
turlige huler. Ræven undersøger nøie egnen, inden han anlægger sin 
underjordiske bolig. Kaninerne arver slegtens underjordiske hule. In- 
stinktet for at opføre og for at besidde den opførte bolig er især meget 
udbredt blandt fuglene, hvis heltemod 1 forsvaret for familiens rede er 
vel kjendt. Blaakraaken (raagen) og kajen eller alliken holder paa fælles 
besiddelse; 1 fællesskab bygger de sine reder, og samlede gaar de paa 
jagt efter føde. Og hvad myrerne og bierne angaar, saa overgaar disse 
langt de lavere menneskeracer 1 henseende til eiendomsbegrebets udvik- 
ling og samfundsordning i det hele. 
Hvor klimatet paa nogen maade tillader det, viser myrerne sig 1 
høi grad at være i besiddelse af begrebet om eiendom og sparsomhed. 
I vore nordlige egne, hvor myrerne om vinteren lever i dvale, findes 
dette sidste instinkt ei meget udviklet; thi de har ingen grund til at 
indsamle forraad. Atta providens i Ostindien indretter derimod 1 den 
tørre aarstid rum, i hvilke den, som forsyning for regntiden, lagrer frø 
af en græsart (panicum), aldeles ligesom vi gjemmer korn paa vore 
kornlofter. Den agerdyrkende myre, atta malefaciens, er endnu mere 
fremskreden; efter dr, Lincerim, som 1 Texas har iagttaget den, jevner 
den hvert aar en kredsformig strækning foran sin tue, saar deri en 
græsart, som den omhyggelig vogter ved efterhaanden at afbide og 
bortføre alle andre græsarter og urter, derpaa høster den samme, og, 
efter at have samlet aksene i et slags smaa neg, bærer den dem ind i 
oplagsrum, hvorefter kornet pilles fra straaet og endog, hvis det, efterat 
være lagret, skulde blive fugtigt, fra tid til anden føres ud, for at 
tørres 1 solen, hvorpaa det atter bringes tilbage. Myrerne har og- 
saa 1 høi grad begreb om besiddelsesretten af en egn eller grund i 
en omkreds om sin tue, og de fører ofte de mest rasende kampe, 
ei blot for at forsvare dette lille fædreland, men og for at udvide dets 
grænser.  Fremforalt har de en stor kjærlighed for sit hjem, tuen; 
dette myrernes fælleshjem, hvis anlæg og ordning her kan forbigaaes, 
vogtes med skinsyg omsorg af arbeidernes hær. Hver aften, eller for- 
resten altid, naar tuen trues af angreb, stænges indgangen med jord 
eller smaa træstumper. — Ja det kan hænde, at i mangel af andet, 
arbeidsmyrerne sperrer adgangen med sine hoveder. Erhvervsivren er 
hos myrerne udviklet i den grad, at de endog eftertragter naboernes 
besiddelse og plyndringskrige føres efter en stor maalestok. 
