251 
og ivrige tjenere. Disse myreslaver har saaledes aldrig kjendt sit 
oprindelige hjem og udfører nu med omhu alle samfundets indre ar- 
beider, de passer larverne, bærer sine herskerinder, og pleier dem, 
naar tuen overfaldes, stænger de alle adgange, modtager med synlig 
glæde sine herskerinder, naar de vender hjem fra en seier, og befrier 
dem for de paa plyndringstoget fangne larver; og vender hine hjem med 
tomme kjæver, uden bytte, kan det vel endog hænde, at slaven viser 
sin herre tegn paa sin misnøie. 
Slavernes syssel er forøvrigt kun huslig, ja i visse arters tuer forlader 
de ei tuen, og anvendes kun til hverv, de andre anser for at være under 
sin værdighed. Men altid anser disse den sorte, eller rettere graasorte, 
myre som en eiendomsgjenstand, og omend det nok kan hænde, at de 
lader sig bære af dem, saa vil de ikke undlade, naar de flytter, for sik- 
kerheds skyld, selv at bære dem bort, eller, naar de beleires, ile med 
at bære dem ned i tuens dybere liggende rum. Saaledes bærer ialfald 
formica sanguinea sig ad. 
Det er afgjort, at dette forhold med slavehold alt er flere aarhun- 
dreder gammelt, men der findes spor til, at det ikke altid har været 
saa. Hos nogle arter blandt myrerne deltager saaledes endogsaa dron- 
ningerne i samfundets sysler fuldt saa meget som de simpleste arbeidere; 
og paa den anden side ser man efter myresværmens parring nogle hun- 
ner lave sig reder under jorden, for paa den maade at stifte sig kolo- 
nier. Disse mindre almindelige kjendsgjerninger er et fingerpeg paa, at 
myrerne, ligesom menneskene, er undergaaede en udvikling, og at der 
engang, fra begyndelsen af, ei bestod noget hierarki, ingen kaster i 
«disse myresamfund; men at i hine fjerne tider forpligtelsen til arbeide 
paahvilede alle. Eiter aarhundreder har da myresamfundene, ligesom 
menneskenes, udviklet sig fremskridende, saa ordningen er blevet mere 
indviklet, og de sysler, som dansaaes for mere underordnede, er da 1 
visse arters tuer paalagte slaver af den sorte race. Og det er ganske 
morsomt, at lægge merke til, hvilke følger hin aristokratiske organisation 
har medført for de herskende og ørkesløse klasser i tuen; det viser sig, 
at derved med tiden endog slaveeiernes legemlige udvikling ynkeligen 
er misdannet. 
Hos formica eller polyergus rufescens, en meget krigerisk myreart, 
som ei alene ikke nedværdiger sig til at arbeide, men endog lader sig 
made af sine trælle, blir de kraftige kjæver snevre og lange, saa de 
ender i skarpe spidser, der er udmerket egnede til at gjennembore en 
