256 
Vel forekom det B. som om trosten var noget hadsk imod ka- 
nariehannen i buret, og det var tydeligt, at denne frygtede den større 
fugl, men da det ikke faldt ham ind at nære nogen bekymring i den 
retning, aabnede han som forhen buret, forat de to kanariefugle kunde 
være sammen. Da han omtrent 8 dage derefter engang kom hjem, 
fandt han mange gule fjær, aabenbart fra en af kanariefuglene, strøet 
om 1 stuen; men da han antog, at de skrev sig fra hunnen, tog han 
ikke videre hensyn dertil. Men alt dagen derefter havde drosselens 
skinsyge krævet sit offer; thi da han om aftenen vendte hjem, fandt 
han kanariehannen liggende dræbt udenfor sit bur med sønderrevet 
nakke og ryg, rimeligvis indhentet af drosselen under forsøg paa at 
frelse sig ind i buret. Hunnen fandt kort tid derefter leilighed til at 
undfly, og fra den tid var det forbi med drosselens sang, og den var 
ligesaa taus og sky som før. 
At hannerne af samme art kjæmper om hunnen, og at en af dem 
kan sætte livet til, er en gammel historie; men her var det 2 forskjellige 
fugle baade 1 henseende til art og størrelse, og der havde aldrig været 
nogen kamp, men drabet udøvedes kun for at fri sig for en medbeiler. 
EU. 
Regn i ørknen Sahara. Der regner det sjelden, men faar det 
engang til sinds at regne der, saa er det og til gjengjæld en regn der- 
efter. I det franske blad »Temps« findes en beretning fra en reisende, 
som for tiden foretager en reise fra Laghouat til Biskra, hvor veien 
førte ad Mzab, Quargla og Tuggurt. Han har i 3 aar i Sahara ikke 
seet en draabe falde fra himmelen; men nu regner det uden ophør 
til stor ubehagelighed for de reisende, som selvfølgelig ikke have tænkt 
paa at forsyne sig med gummiklæder. I alle lavninger, hvor hestene 
ellers besværes af sandet, vader de nu igjennem regnpytter; overgangen 
over strømleierne er meget besværlig, og de huse for reisende, som findes 
ved karavaneveiene i ørkenen, har de reisende ikke kunnet benytte til 
hvile og for at tørres. I Mzab fandt han en negerby, der var aldeles 
skyllet bort, idet bygningerne, der var opførte af soltørrede sten, var 
opløste af regnen, saa der kun stod lerhobe igjen, og hele befolkningen 
bivouakerede under aaben himmel. Den eneste bygning, der i denne 
oversvømmelse var blevet staaende, var den, hvori kaiden boede. 
FI, 

