264 
I 1833 holdtes den første generalforsamling af foreningens medlemmer 
og der vedtoges vidløftige »love« i 32 paragrafer, indeholdende udførlige 
bestemmelser for alle mulige ting, foreningen og dens bestyrelse ved- 
kommende. Bl. a. blev det ogsaa bestemt, at samlingerne skulde ud- 
stilles »een Gang hvert Aar til Skue for Foreningens Medlemmer og et 
vist Antal af deres Familie, i Forhold til den Contingent, de yde, efter 
Indgangsbilletter, der udstedes af Direktionen<. Nogen konservator var 
der i disse aar og lige til 1846 ikke tale om; alt arbeide udførtes af direk- 
tionens egne medlemmer. Først i det nævnte aar, efterat man allerede 
havde faaet opført og taget i brug en ny bygning for samlingerne ved 
siden af den gamle, blev der vedtaget et tillæg til lovene, ifølge hvilket 
direktionen bemyndigedes til at ansætte en konservator og »præparator< 
(d. v. s. udstopper og skelettør) den første med 150, den sidste med 
5o spd. 1 løn. I begge disse stillinger blev kompagnilæge Koren ansat, 
men antagelig har han ikke været synderlig virksom som præparant, og 
han blev da ogsaa nogle aar senere fritaget for at udføre det »grovere 
manuelle arbeide<. 
Den gamle direktion med Christie 1 spidsen, tiltraadt af nogle nye 
medlemmer i stedet for et par afgaaede, blev staaende som leder af 
museets anliggender lige til 1849, da den tabte to af sine mest virk- 
somme medlemmer ved stiftamtmand Christies og biskop Neumanns død. 
I disses sted og til komplettering af bestyrelsen indvalgtes 1 1850 fire 
nye mænd, af hvilke sogneprest, senere professor Michael Sars, 
fortjener at nævnes, en mand, som allerede dengang havde erhvervet 
sig et europæisk navn ved sine udmerkede zoologiske arbeider, men som 
var bosat i Manger og derfor ikke kunde være meget virksom uden som 
indsamler til »Naturaliekabinettet<. Noget selvskrevet hoved for den hele 
indretning, 1 lighed med hvad stiftamtmand Christie havde været, var 
der ikke i den nye bestyrelse. Skjønt dens medlemmer tog sig med 
iver af museets anliggender, saa var der ingen, der ved kundskaber og 
personlighed kunde erstatte stiftamtmanden, og rivninger, særlig med kon- 
servator Koren, indfandt sig snart, tildels fremkaldte ved den nye formand, 
toldkasserer Christiesl) noget pedantiske tydning af konservators ud- 
1) Toldkasserer W. Christie var en broder af stiftamtmanden og havde allerede 
i adskillige aar været medlem af direktionen. Han var ogsaa, efterat D. blev præ- 
ses, i mange aar formand i den antikvariske afdeling, og har store fortjenester sær- 
lig af den kunstindustrielle og myntsamlingen. Sammen med Sars indvalgtes efter 
stiftamtmandens død ogsaa hans søn undertoldbetjent W. M. Christie. 
