273 
Moderne veirprofeter.*) 
Lysten til at agere profet er en yderst udbredt menneskelig egen- 
skab. Fra vi træder ind i verden, og til vi atter forlader den, spaar 
vore medmennesker os alle mulige ting, og vi gjør gjengjæld ved at 
forsøge paa forudsigelse af alle mulige begivenheder fra de mindste til 
de største, og at fremhæve vor egen visdom ved til alt muligt at kunne 
bemerke: »Det har jeg jo sagt paa forhaand.« Kan man virkelig en 
gang sige dette med fuld ret, saa stiger da ogsaa straks ens aktier be- 
tydelig, og indtræffer tilfældet oftere, saa opnaar profeten snart et stort ry. 
Hvor ofte vedkommende lykkelige spaamand har forudsagt akkurat det 
modsatte af, hvad der indtraadte, det tager man ikke noget hensyn til. 
Enten lægger ingen merke til det, eller ogsaa glemmer man det, første 
gang en spaadom gaar i opfyldelse, hvis det da ikke skulde være saa 
uheldigt, at man som veirprofet havde spaaet godveir paa en søndag, 
da det i virkeligheden blev plaskregn; det glemmes ikke saa let af 
dem, der i tro paa profetens paalidelighed blev gjennemblødte paa sin 
søndagsudflugt. 
Hermed er vi komne til den klasse af profeter, som vi her skal 
beskjæftige os med. Men antagelig vil vel læseren spørge, om jeg stiller 
veirprofeterne i klasse med de spaamænd, som med knusende sikkerhed 
forudsiger alting fra den mindste hverdagsbegivenhed til udbruddet af 
den store europæiske krig? 
Det gjør jeg ikke, men stor er dog forskjellen neppe, selv for de 
»moderne veirprofeters« vedkommende. Alle vore spaadomme gaar ud 
paa af fænomener og begivenheder i nutiden at drage slutninger med 
hensyn til, hvad der sandsynligvis vil indtræffe i fremtiden. Er 
sandsynligheden borte og slutningen sikker, saa kalder vi det ikke 
mere for spaadom. Derfor falder det ingen ind at kalde den astronom 
for profet, der forudsiger en solformørkelse eller for hele det kommende 
aar beregner, naar solen hver dag skal staa op og gaa ned. Af den 
slags eksempler kunde der anføres mange. Saasnart man af sikre kjends- 
gjerninger drager en sikker slutning, er man efter sprogbrugen ingen profet. 
Er derimod slutningen usikker, saa ens personlige opfatning og kombina- 
tionsevne kommer med i spillet, saa er det en spaadom, man gjør, og 

1) Af dr. M. Perntner i Schriften des Veremes zur Verbreitung na- 
turwissenschaftlicher Kenntnisse i Wien. 
18 
