279 
hvilken de virkelig burde været indtrufne og lader altsaa sin uroligheds- 
periode omfatte hele det tidsrum, i hvilket veksling mellem uroligt og 
roligt veir skulde ligge. Det er kanske noksaa morsomt, men man maa 
dog høist alvorlig misbillige en saadan fremgangsmaade, og man forstaar 
let, at meteorologerne ikke har synderlig grund til at akceptere prof. 
Zengers princip. 
Ja, kan man indvende, det er let nok at modbevise den slags 
principer, men hvorledes er det med maanens indflydelse saaledes 
som særlig Falb forklarer den. 
Vi ved, og det blev ogsaa ovenfor omtalt, at meteorologerne ikke 
paa forhaand har havt noget ønske om at udelukke de kosmiske nd- 
virkninger, og at kun den omstændighed, at deres mdflydelse ved grundig 
undersøgelse har vist sig at være rent uvæsentlig, har forhindret at disse 
faktorer er lagt til grund for veirforudsigelserne. Dette gjælder ogsaa 
for maanens vedkommende. Dens virkning er gransket efter strengt viden- 
skabelige metoder, længe før Falb optraadte, og man har aldrig ophørt at 
gjøre den til gjenstand for undersøgelse. Paa grund af udtalelser, Falb 
er fremkommen med i sine broschurer og i dagbladene, paa grund af 
den polemik, han har drevet mod »fagmændene<, og den tiltro, hans 
theorier har vundet hos en stor del af publikum, kan der være grund 
til at levere bevis for, at disse fagmænd virkelig har studeret maanens 
indflydelse. 
Tanken om, at maanen fremkaldte flod og fjære 1 atmosfæren paa 
lignende maade som i havet, laa meget nær, og talrige lærde har lige 
siden Laplaces dage gjort det til gjenstand for undersøgelser, hvor- 
vidt en saadan flodbølge virkelig lod sig paavise ved sikre kjends- 
gjerninger. Og ikke alene har de undersøgt maanefasernes indflydelse, 
men ogsaa taget syzygierne og ækvatorafstanden med i beregningen, saa- 
ledes som Falb nu gjør. Vi ser, at man ikke har behøvet at maatte 
vente paa ham for at finde paa tanken. 
De forskere, som medvirkede ved disse efter eksakte metoder gjen- 
nemførte undersøgelser er, foruden Laplace selv, Flaguerges, Bou- 
vard og særlig Eisenlhor, Mådler, Kreil, Edw. Sabine, Elliot, 
Neumayer o0. a. 
Man skulde mene, at spørgsmaalet om maanens virkning maatte 
være løst ved disse undersøgelser; eftersom iagttagelsesmaterialet steg, 
begyndte man imidlertid altid paany at haabe paa sikre og tydelige re- 
sultater, og undersøgelserne blev derfor stadig gjenoptagne, saaledes at 
