284 
som alt dem vedkommende nu er beregnet, forekommer det ham, at 
der med undtagelse af biting ikke er mere at undersøge. 
Kometerne derimod er dunkle gaader, ikke blot for lægmærnd, 
men ogsaa for de sagkyndige, fulde af uventede og uforudsete begiven- 
heder. Saaledes gives der kometer, hvis kredsgang man har antaget 
at have beregnet, og saa er den udeblevet til den fastsatte tid; er den 
gaaet til grunde, eller hvor er den blevet af? En anden har indfundet 
sig efter beregningen; men paa veien er den delt i to og 1 stedet for 
den ene, ser man dem komme side om side. 
Her er der altsaa en frugtbar mark for astronomernes undersøgelser, 
og den franske astronom Tisseraud har just i denne tid vist, hvilken 
stor interesse de kan have, idet han har givet en udførlig beretning om 
kometen fra 1882. Denne glimrende komet blev opdaget i de første 
dage af september og blev snart, endog ved høilys dag og for det 
ubevæbnede øie, synlig i nærheden af solen, som den nærmede sig 
overordentlig, saa at afstanden fra denne til en given tid ikke over- 
skred tre fjerdedele af solens gjennemsnit. Dens løb var her ligesom 
kometernes fra 1849 og 1880; men det eiendommelige ved kometen af 
1882 var de forandringer, dens kjerne undergik. Da astronomerne paa 
Kap iagttog den, just da den var nær ved at berøre solen, var den 
rund og meget liden. Men neppe var kometen begyndt at fjerne sig, 
før man saa, at den forlængedes og noget derefter skjelnedes tydeligt to 
punkter. Idet man senere fulgte kometen paa dens himmelbane, kunde 
man tælle indtil 5 kjerner altid 1 lige linje, ligesom perler paa en snor. 
Man iagttog, hvorledes 1 tidens løb afstanden imellem kjernerne ændre- 
des, mens de dog altid beholdt den samme stilling til hinanden, altid 
i lige linje, dog saaledes at de syntes at kredse om en af kjernerne, 
nemlig den anden, som om et midtpunkt. 
Efterhaanden som denne komet har fjernet sig, saaledes at endog 
de mægtigste teleskoper ikke har kunnet følge dens løb, maa disse 
5 kjerner nødvendigvis have vedblevet at fjerne sig fra hinanden. 
Idet Tisseraud er gaaet ud tra de nøiagtige lagttagelser, som astrono- 
merne har optegnet for de maapeder, i hvilke kometen var synlig, har 
han søgt for hver enkelt kjerne at beregne dens senere løb; af de 5 
kjerner gjælder dette særlig de 3. Efter dette vil de vise sig for vore efter- 
kommere med næsten et hundrede aars mellemrum mellem hver, den 
første 1 aaret 2654. Det er aldeles uomtvisteligt, at kometen fra 1882 
deltes i 3 kometer, hver med sit eget kredsløb, og hvad de 2 mindre 
