287 
Belysningen i fri luft og inde. Man antager gjerne, at dags- 
lysets styrke inde i husene beløber sig til halvparten eller tredieparten 
af lysstyrken paa fri mark. Dette er dog ikke rigtig, efter hvad endel 
forsøg, der meddeles 1 Health, viser. 
Undersøgelserne gik ud paa at maale lysstyrken ved hjælp af den 
tid, som medgik for ved belysning af samme slags fotografiske plader 
at frembringe billeder af samme slags. Et fotografi paa søen, med aa- 
bent hav paa alle kanter, trænger en ekspositionstid af 1l/19 sekund. 
Med nøiagtig samme apparat, samme plader o.s.v. behøvedes derimod 
i aabent landskab, hvor der var land paa alle kanter, '/; sekund. Og 
1 et lyst værelse var ekspositionstiden under samme betingelser 2'/, mi- 
nut, mens den i et rum, der var saaledes udstyret med gardiner 0 .1., at 
dagslyset ikke havde uhindret adgang, medgik hele 30 minutter. Ved 
havstranden er der altsaa omtrent 18000 gange mere lys end 1 et halv- 
mørkt boudoir; i det fri, selv hvor horizonten overalt er beerænset af 
land. 450 gange lysere end i et almindeligt værelse. 
Det høiestliggende observatorium i Europa. =Rojacher, der 
eier guldminerne 1 dalen Rauris, har i aaret 1887 under det østerrigske 
meteorologiske selskabs veiledning, paa egen bekostning og meget rund- 
haandet, ladet opføre en bygning for daglige meteorologiske lagttagelser. 
Det ligger paa bjerget Sonnblick i Salzburg, 3385 m. over havfladen, 
og dets høide overgaar langt alle de andre observatorier 1 Europa. Kun 
observatoriet paa Pike i Klippebjergene i Colorado i Nordamerika over- 
gaar det i høide. Fra Sonnblick ser man 1 alle retninger kun sne og 
IS, Og 1 det fjerne øines bjergtoppene Hochnarr, Kitzteinhorn, Wiesbach- 
horn, Grossglockner, Ankogel, Schaareck og Steinernes Meer. Ved bjer- 
gets fod, 765 m. nedenfor, ligger midt i ismarkerne bjergverksbyen Kulm- 
Saigurn. Her paa toppen af Sonnblick har Rojacher reist et stort, 
massivt udseende, rundt taarn, udelukkende af sten med en ydre aaben 
omgang; lige op til det findes det lille hus, 1 hvilket Peter Leichner, 
den eneste beboer i disse høider, tilbringer sit liv. Før var han en 
simpel minearbeider, der ligesom kammeraterne arbeidede i underjordiske 
gange; nu lever han stadig 1 fri luft høit oppe 1 skyerne. Han har nu 
tilbragt 3 vintre her og har hele aaret rundt ikke en eneste dag svigtet 
sit hverv, at varetage de videnskabelige instrumenter, som er anbragte 
paa dette enlige sted. Tre gange hver dag, kl. 7 om morgenen, 2 efter- 
middag og o9 aften, skal han efterse minimums- og maximumstermome- 
