Ederfuglen som nyttefugl paa Island. 
Intet land yder en saa stadig og rigelig mængde ederdun, som 
Island. Saaledes har det været fra gammel tid af, og foreløbig vil 
intet andet land kunne overgaa Island i denne henseende, fordi dets 
produktion af ederdun har sin rod i en ordnet ederfugleavl, som saa 
at sige har gjort ederfuglen til husdyr paa den fjerne ø i Nordhavet. 
Islænderen har nemlig forstaaet at leve sig saaledes sammen med eder- 
fuglen, at han kan udnytte dens dun og eg og dog være fritaget for 
enhver omsorg for denne nyttige fugls føde. Han sørger kun for, at 
fuglen faar fred til at bygge rede langs kysterne og floderne; han for- 
beholder den kun de pladser, den har størst forkjærlighed for, og disse 
udstyrer han endog af og til paa særlig maade, for at fuglen kan finde 
sig saa meget bedre tilpas paa dem. 
For tiden er der over hele Island et saa fuldkomment system 1 
ederfuglens pleie, at dette kan tjene til eksempel for andre egne, hvor 
ederfuglen holder til, og dersom man vil følge dette system, kan det mulig 
bidrage til, at dens avl ogsaa kan udvides til nye strøg. Det er derfor 
sikkert nyttigt, at give en samlet fremstilling af ederfuglens forhold paa 
Island, og da dette tillige frembyder et smukt eksempel paa, hvorledes 
mennesket ved ihærdighed og nøie kjendskab til en medskabning kan 
udnytte denne, uden dog derfor aldeles at bøie den helt ind under sit 
herredømme, kan det mulig vise vei paa andre omraader, hvor en halv- 
domestikation maatte være ønskelig. 
Slegten somateria er udbredt over hele den nordligste del af vor 
halvkugle. Dens to bedst kjendte arter er den almindelige ederfugl 
($. mollissima) og kongeederfuglen (s. spectabilis). 
Den almindelige ederfugl er udbredt fra Grønlands østkyst og øster 
paa til Sibirien; den skal imod syd kun yngle indtil Østersøen og den 
IQ 
