292 
udtømmelser er blandet med ekskrementer, er de dog tillige saa tran- 
holdige, slimede og ildelugtende, at disse egenskaber øiensynligt bibringes: 
dem i den bestemte hensigt, at tjene til vern for eggene. Polarræven faar 
dette at føle; den er nemlig en lige saa stor ynder af ederfuglens eg som af 
andre fugleeg. Kommer den ind paa et rugested, et varpested kaldes. 
det, sniger den sig med stor varsomhed frem for mulig 1 et spring at 
kunne kaste sig over reden, dræbe ederfuglen og slikke eggenes ind- 
hold 1 sig. Men ederfuglen er vagtsom, og den faar gjerne baade tid. 
til selv at undslippe og tillige at overgyde sine eg saaledes, at den 
frække røver taber appetiten. Naar der da atter er fred, vender hun- 
nen tilbage og renser eggene. Allerede den med Island og dens for- 
hold saa fortrolige Olaus OQlavius fortæller, at det er af skræk, at 
hunnen oversudler eggene.!) 
Juni er i de boreale egne den rette rugemaaned*), og sidst i denne 
eller først 1 juli udklækkes ogsaa ederfugleggene, og da indtræder altsaa 
det tidspunkt, paa hvilket hannerne forlader hunnerne og samler sig i 
flokke for sig selv sommeren igjennem. Hunnerne derimod fører straks 
de udklækkede unger til stranden og bliver hos dem til hen 1 septem- 
ber. Saa samles tilsidst gamle og unge 1 meget store flokke, og de 
er da meget vanskelige at komme nær. 
Redepladsen vælges altid med stor omhu, og helst hvor den kan 
gjemmes bag en sten eller under en busk, enten nu denne er en pil, 
en angelika, en kokleare eller en anden plante. Derimod er der paa leiet 
for eggene ikke anvendt meget; lidt tang, straa eller tørre stængler dæk- 
ker fordybningen, som danner den egentlige redeplads, og imellem disse 
plantedele er der vistnok endel dun; men den største mængde samler 
fuglen i en dunbræmme, der lig en vold omgiver reden, og som kan 
trækkes helt hen over eggene, naar ederfuglen gaar fra dem for at fodre. 
M. T. Briinniche har tidligt gjort opmerksom paa den eiendommelige 
sammenhængskraft, som disse dun har?) og hvorved de kan holdes 
samlede om reden, om det endog kommer til at blæse paa den. Jeg 
har set den islandske bonde 1 sterk blæst gaa med dun i hænderne, 
uden at det mindste fnug løsnede sig og blæste bort, og man lægger 
1) Olaus Olavius.  OQekonomisk physisk Beskrivelse over Schagens Kjøb- 
stæd og sogn. Kjøbenhavn 1787. S. 230: 
2)-Fr. Faber. Ueber das Leben der hochnordischen Vögel. Leipzig 1826. 
S. 162. 
3) M. T. Briinniche. Ederfuglens Beskrivelse. Kjøbenhavn 1763. S. 61. 
