301 
naar der var flest eg i rederne, og han opnaaede ved sin omhu, at 
han 1781 havde 130 reder, 1782 endog 262 og 359 1 aaret 1783.) 
I Island holder det flere steder haardt nok at faa varpeierne til at 
skaane eggene. Man vil helst tage eg to gange og dun tre gange, før 
fuglen faar fred, skriver allerede Horrebow. Ederfuglens, saavelsom 
flere andre havfugles eg er nemlig fra gammel tid en meget yndet føde 
efter den lange vintertids saltede og tørrede varer, og man vil jo ogsaa 
gjerne gjemme nogle til den kommende vinter, hvilket opnaaes enten 
ved at gjemme eggene 1 aske eller i den til vinterbrug hensatte valle, 
hvorved eggene skal faa en vis syrlighed. Af eggene laves flere for 
Island eiendommelige retter, saasom eg kogt i valle, der spises til fro- 
kost om sommeren.?) Imidlertid vinder dog hensynet til dunproduktionen, 
som giver en haandgribelig indtægt, mere overhaand, og der vil vel 
inden føie tid over hele Island udvikle sig en rationel drift af varpe- 
stederne. En saadan burde optages over alt, hvor ederfuglen indfinder 
sig for at ruge. Man kunde da vente, at dunproduktionen vilde tage 
et opsving 1 flere egne, hvor den nu kun er tilfældig. Især forekommer 
det mig, at der vilde kunne gjennemføres en række af varp langs Rus- 
lands, Sibiriens og Nordamerikas kyster. 
Mens jeg har opholdt mig paa Island, har jeg nøle og opmerksomt 
iagttaget de varp, som jeg opholdt mig i nærheden af, har samtalt 
med adskillige om sagen og endelig gjort mig kjendt med en fortrinlig 
veiledning til ederfuglens røgt og pleie af Eyjolf Gudmundsson.3) 
Det følgende er en fremstilling af ederfuglevarps anlæg og røgt, 
som, foruden at tjene til veiledning, vistnok i almindelig naturhistorisk 
henseende vil vække interesse for den islandske befolknings ihærdige 
virksomhed for at skaffe mennesket en forbundsfælle ved gjennem kløg- 
tig pleie at vinde dens tillid. Jeg følger for saa vidt den ovenfor 
nævnte forfatter, og jeg kan gjøre det, uden at være ængstelig for at 
trætte ved almindelig kjendte ting, da den islandske litteratur er lidet 
tilgjengelig. 
Dersom man har til hensigt at ville indrette en plads for ynglende 
ederfugle, bør man helst vælge en lille ø eller en af havet rigeligt om- 
givet landtunge, i det man dog sørger for, at den ligger saa høit, at 
havet aldrig overskyller den. vinger forholdene til at vælge en land- 
De S19-3205 
2) Eggert Olafsen, 1. c. S. 484. 
3) Eyjolf Gudmundsson. Um Ædarvarp. Kjøbenhavn 1877- 
