y 
303 
kes med en græstørv. Husredens aabne gavl maa vende ud imod søen, 
og der maa fra den være godt afløb for regnvandet. 
Man kan dog ogsaa indrette aabne reder paa jævn bund. Man 
stikker da en afrundet græstørv paa omtrent en fod i tværmaal op af 
marken, borttager dens nedre del og lægger den for jorden befriede 
græstørv ned 1 det opstaaede hul, hvor den stampes godt fast; man 
har saa faaet frembragt en lun og brugelig redegrube. Naturligvis kan 
man ogsaa 1 al slags løs bund udgrave huller og forsyne dem med 
græstørv. I det hele vil den praktiske mand altid finde ud af, hvorle- 
des han kan lave lune og tiltalende redepladser for ederfuglene. 
Dersom islænderen har liden plads paa sin eiendom, hvor ederfug- 
lene synes om at være, bygger han endog hele smaahuse af sten og 
grønsvær og indretter inde i dem den ene rede ved siden af den anden, 
og desuden sørger han for saa mange reder i væggene og paa tagene, 
som der kan være. Der er nemlig mange af ederfuglene, som holder 
af at have en høit og fritliggende rede, hvorfra de har godt udkig, 
mens andre sætter større pris paa en skjult rede. 
Det er dog ikke tilstrækkeligt at bygge eller indrette reder for 
-æderfuglene. Man maa hvert aar holde varpet vedlige og istandsætte 
rederne, saa at de er færdige netop til den tid, fuglene indfinder sig 
for at lægge eg. De kommer først til pladserne længst ude ved havet; 
paa Island, naar ellers veirliget er til det, kommer de i april. Inde i 
bugter og fjorde kommer de senere, og allersidst kommer de til plad- 
serne ved eller 1 indsøerne. De ynglepladser, fuglene først kommer til, 
er de bedste, thi naar de der hjemmehørende tager rederne i brug, 
følger der gjerne andre med, som endnu ikke har naaet deres hjemstavn, 
og som lokkes til at være den utro. VUndertiden møder ederfuglen først 
en tid forud, ligesom for at efterse, om alt er i orden, og drager derpaa 
bort igjen. Men kort efter, kommer den tilbage, og eglægningen fore- 
gaar saa med det samme. 
Naar islænderen har indrettet et nyt varpested, gjør han sig megen 
uleilighed med at give rederne udseende af tidligere at have været i 
brug. Derfor lægger han gammelt, grovt og tørt hø eller andre tørre 
plantedele i dem, og sørger for at de er saa lidet fugtige og kolde som 
muligt. Ja, han er endog saa dreven, at han lægger gamle eggeskaller 
i dem, for at bilde fuglene ind, at rederne tidligere har været i brug. 
Stundom træffer det, at der endnu ligger sne, naar eglægningen sker; 
