305 
nærmer sig til land, hvor man desuden ogsaa opstiller en hel del lokke- 
fugle, der gives et saa trygt udseende som muligt, idet man stiller deres 
hoved lavt, hvilket tyder paa, at de ikke frygter noget. 
Islænderne er idelig paa vagt efter ræven, ørnene, falkene, rav- 
nen og de andre fiender, som truer varpets fred. Man skyder dem, 
stiller fælder og lægger gift for dem. Ravnen skræmmer man paa en 
pudsig maade, idet man hænger døde ravne op paa stænger, efter at 
man har givet dem en ring af grønsvær om halsen; det heder sig, at 
synet af et saadant skræmsel sætter ravnene i stor skræk.  Skydning 
kan man kun bruge, forinden eglægningen sker. 
Ved ederfuglenes komme maa alt arbeide paa varpepladsen være 
tilendebragt, og den maa ligge fredeligt indbydende for fuglene. Men 
varpet maa dog passes hele tiden, og islænderne indfinder sig af og 
til for at se efter, om der skulde være noget at hjælpe paa. Under- 
tiden tager redefuglen underlaget af hø bort fra andre reder for at 
bruge det til sin egen, thi den vil gjerne ligge blødt. De tømte reder 
maa saa atter have ny forsyning. 
Men naar islænderen indfinder sig paa varpepladsen, passer han altid 
nøle paa at komme ind paa den paa samme sted og gaa i samme ret- 
ning igjennem det. I regn og blæseveir gaar han ikke gjerne til rede- 
pladserne, og han vælger helst at komme ved flodtid; fuglene er da 
mindre urolige. 
Midt i rugetiden har man intet at gjøre ved redepladserne, dersom 
man da ikke vil hente eg, hvad man efter nogles mening helst maa 
undgaa. Det er endnu et stridspunkt imellem islænderne, om man skal 
tage eggene en eller to gange fra ederfuglen, før man giver den fred 
til at ruge, eller om man aldeles ikke skal tage noget eg fra den. De 
fleste holder endnu ved den gamle skik, at man uden at volde skade 1 
det mindske én gang kan tage eggene fra Edderfuglen. Rettest er det dog 
vistnok, at lade ederfuglen have sine eg i fred, Ved den første lægning 
lægger fuglen de fleste eg, og det er en kjendsgjerning, at ederfuglene 
formere sig næsten dobbelt saa hurtigt, hvor man lader dem have 
sine eg 1 fred. Hertil kommer endda, at fuglene svækkes og afmagres 
i høi grad, naar man gjentagne gange tager eggene fra dem og tvinger 
dem til at lægge paa ny. Før ederfuglen har lagt sit første eg, veier 
den omtrent 5 pd., men efter rugetidens ophør (den varer 24—28 dage), 
veier den kun omtrent det halve. 
Tager man ingen eg, bør man heller ikke tage dun før efter ud- 
20 
