318 
Den nordlige floks historie er næsten lige kort. Man anslaar dens 
antal, i 1870 til omtrent halvanden million, spredt over et strøg der 
var langt mere vidstrakt end det, som beboedes af den sydlige hjord. 
Det synes, som om de afdelinger af hjorden, der havde sit tilhold i 
britisk Nordamerika, først blev udryddede, og lige til 1880 drev Sioux- 
indianerne en heftig udryddelseskrig mod flokkerne i Dakota og Wyoming. 
Begyndelsen til enden indtraadte imidlertid først, da Nord-Pacific- 
banen, der gjennemskjærer bisonens udbredelsesomraade, var aabnet. 
I det aar blev hjorden paa tre sider indesluttet af indianere — bevæbnede 
med geværer — som ganske enormt formindskede antallet af individer. 
Da i 1881 prisen paa bøffelskind steg, foretoges nok et angreb paa 
denne hjord, indtil der ved slutningen af jagt-sæsonen, — som begyndte 
i oktober 1882 og sluttede 1 februar 1883 — ikke var tilbage mere end 
et par tusen dyr, som i smaa flokke streifede om. Man troede længe, 
at en stor flok endnu levede, men var flygtet over til Britisk territorium, 
'men det viste sig senere at være en feiltagelse. 
En flok paa omtrent 300 stykker slog sig ned i Yellowstoneparken 
og dens nærmeste omegn; 1 løbet af ganske kort tid blev imidlertid 
alle dyr udenfor parken bortskudte. Saasnart et dyr kom udenfor 
grænserne af det fredede omraade blev det straks dræbt, saa individ- 
antallet hurtig aftog. Nu er der blot 200 stykker tilbage, af hvilke 
omtrent hvert tredie er født i parken. 
Det er noksaa merkeligt at høre, at bisonjægerne selv, endnu saa 
sent som vaaren 1883, var uvidende om, at den nordlige hjord var ud- 
ryddet; om høsten det nævnte aar udrustedes der endnu kostbare ekspedi- 
tioner, som skulde drive bisonjagt, men som kun opnaaede at gjøre 
«den opdagelse, at »de lykkelige jagtmarker« ikke mere eksisterede. 
Dette er i korte træk, den sørgelige beretning om bisonens udryd- 
delse i Amerika. Der findes endnu, foruden hjorden i Yellowstone- 
parken, smaa flokker eller enkelte dyr, som holder til i de mest afsides- 
liggende egne. Men de jages uden barmhjertighed og forfatteren mener, 
at det kun er et tidsspørgsmaal, naar den sidste af de fritlevende bisoner 
vil være forsvunden. I 1889 iagttog man en flok paa en snes stykker, 
«der ved et mirakel var undsluppet fra ødelæggelsen og græssede 1 ro 
og mag paa steppen i Wyoming; af den sydlige flok findes der som 
ovenfor nævnt i Texas endnu nogle spredte levninger og endvidere ved 
man om, at der i det britiske distrikt Athabasca findes en flok »skov- 
