330 
at modarbeide den end at lade den formere sig, som den vilde, selv 
om den skade, den gjør, er aldrig saa følelig. Agerbrugsdepartementet 
fraraader derfor staterne at udstede lovbestemmelser, efter hvilke der 
betales præmier for spurven, og tror at lige meget kan udrettes ved 
privat initiativ, da jo farmerne har stor personlig interesse af at ud- 
rydde eller fordrive skadedyret fra sin gaard. Kun maa der, forat 
spurven ikke skal finde fristeder i byerne og derfra atter og atter for- 
peste det omgivende landdistrikt tages offentlige forholdsregler for at faa 
drevet spurvejagt paa steder, hvor farmerne ikke kan naa den — alt- 
saa særlig 1 parkanlæg, paa kirkegaarde o. 1. Til den ende foreslaaes 
der i hver by ansat mænd, hvis funktion skal være spurvedrab i stor 
skala. Og samtidig anbefales det at udstede lovbestemmelser, der un- 
der straf af fængsel eller bøder forbyder enhver at opsætte reder for 
eller udstrø føde til spurve, en forholdsregel, som forøvrigt allerede er 
gjennem ført i flere stater. Ved disse midler, 1 forening med det natur- 
lige had, som enhver haveeier og landmand nærer mod spurvene, og 
ved udbredelse af kjendskab til hensigtsmæssige udryddelsesmidler, me- 
ner departementet, at man uden udgift vil opnaa ligesaa meget, som 
ved præmier. 
Hvad selve udryddelsesmidlerne angaar, saa er der for det første 
det at merke, at spurveskydning (der af hensyn til omkostningen kan 
drives med hagelgevær af liden kaliber og med liden ladning)') er en 
morsom og nyttig sport, der burde kunne blive almindelig udbredt, naar 
det først gik op for folk, at det var en god gjerning, man gjorde. 
Spurvefangst i net og fælder er noksaa vanskelig og kræver i længden 
indviklede apparater, da fuglene er gløgge og snart lærer at hytte sig. 
Bedre lykkes forgiftning, som synes os at være det middel, som passer 
bedst for vore forhold, men som jo rigtignok kræver adskillig forsigtig- 
hed, da man ikke endnu har fundet nogen specifik spurvegift, som er 
uskadelig for andre dyr, og da der kan tænkes at være fare for, at de 
paa denne maade dræbte spurve kunde spises af hunde og katte og 
skade dem. Frygten for dette sidste siges i den amerikanske beretning 
at være ugrundet (»very little real danger is to be apprehended from 
1) Særlig anbefales anvendelsen af et saakaldt auæilliary barrel, d.v.s. 
et løb af liden kaliber og af 18—25 cm. længde, der kan indsættes i løbet paa et 
almindeligt bagladningsgevær, og til hvilket der anvendes ganske smaa patroner 
med liden ladning, »saa man ikke resikerer at gjøre skade paa andet end spurve<. 
