342 
opstaar der ogsaa ordentlige støvstorme. En saadan oplevede jeg i 
slutningen af september 1888 ved udkanten af den store saltsteppe ved 
Kum. Uden andet varsel end to—tre heftige vindstød brød uveiret 
løst, luften blev tæt opfyldt med støv, og der indtraadte et fuldstændigt 
mørke, saa jeg ikke kunde se min fører i ti skridts afstand. Efter fem 
høist uhyggelige minutter var alt forbi, solen straalede atter ligesaa 
sterkt som før stormen, men hele steppen lignede et dynelandskab. 
Saadanne støvstorme — og det i uendelig større maalestok — er ka- 
rakteristiske for alle ørken- og steppelandskaber. Saharas Chamsin, der 
har de høieste hidtil iagttagne lufttemperaturer i følge, er en saadan 
støvfyldt vind, og ligner ganske de storme, som reisende har iagttaget 
i det indre af Asien, og som er en landeplage for lavlandet ved de 
store kinesiske floder. 
I stepperne og ørkenerne er ikke alene betingelserne for dannelsen 
af støv, men ogsaa for transporten af det yderst gunstige. Den nøgne 
jordbund ophedes sterkt i løbet af dagen, hvorved der fremkaldes for- 
mindsket lufttryk og smaa lokale cykloner, og lignende forhold, kun i 
større skala, gjør sig ogsaa gjældende for hele aarets vedkommende. 
Over alle stepper og ørkener hersker der i den kolde aarstid et høiere 
lufttryk end i de omgivende egne, i den varme derimod lavere. I det 
første tilfælde strømmer derfor luften bort fra dem, i det andet finder 
tilstrømning sted. Alle ørkener og stepper har derfor ogsaa sine be- 
stemte lokalvinde, der bærer de forskjelligste navne, men som vi ikke 
skal gaa nærmere ind paa. Vi vil nøie os med den almindelige regel, 
at opstigende luftstrømninger er meget hyppige 1 saadanne egne, støv- 
pumperne er udtryk for slige opstigende strømninger, der kun omfatter 
et ganske lidet areal, den tørre taage for den knapt merkbare luftstøm, 
der frembringes af jordbundens gradvise opvarmning. 
Paa denne maade blir det forstaaeligt, at der i den nævnte støv- 
zone, som har analoga paa den sydlige halvkugle og i den nye verden, 
stadig bringes en mængde støv op i luften og stadig ogsaa afleires 
store mængder. Tiltrods for at disse to virkninger modarbeider hin- 
anden, synes støvtransporten i tidernes løb at medføre varige forandrin- 
ger, derfor taler ialfald den omstændighed, at Sahara vandrer vestover 
og at den gamle verdens støvregion udbreder sig over en del af atlan- 
terhavet, hvor der selvfølgelig kun finder afleiring sted. Allerede fra 
gammel tid har man vidst, at luften omkring de kapverdiske øer ofte 
var meget uklar, og søfolkene har derfor gjerne undgaaet denne hav- 
