344 
kolossal stor. Vi kjender alle billeder af den vulkanske pinie over 
Vesuv; de støvmængder, som sammensætter denne, er imidlertid for 
intet at regne mod de umaadelige masser, som er udstødte af andre 
vulkaners kratere, vi behøver blot at nævne Tambora, Cotopoxi og 
Krakatoa. Ved Cotopoxis udbrud den 26de juni 1877 faldt der ved 
Guyaqill, saa fjernt som 150 eng. mil fra bjerget, 500 kgr. aske pr. 
kv.km.; mængden af det løse materiale, som 1 1815 udkastedes fra 
Tambora*) anslaaes til 120 kub.km. og mængden af støv som Krakatoa 
udsendte 1 1883 til 18 kub.km. Ved Tamboras udbrud herskede der 
fuldstændigt mørke i tre dage, ved Krakatoas kun i en dag, men deraf 
tør man maaske dog ikke slutte, at de beregninger, vi her har anført, 
og som for den sidste vulkans vedkommende viser en forholdsvis liden 
støvmængde, er rigtige. Meget taler nemlig for, at den tilsyneladende 
ringe støvmængde ved Krakatoas udbrud, skrev sig fra, at udbruddet 
var saa heftigt, at en stor del af støvet med engang blev ført over i de 
høiere luftlag og derved unddrog sig fra enhver beregning. Denne an- 
tagelse styrkes ved de over hele jorden udbiedte dæmringsfænomener, 
der iagttoges 1 aarene 1883 og 1884, og som man har ført tilbage til 
Krakatoastøvet, som isaafald maatte have udbredt sig overordentlig vidt 
omkring. 
Støvproduktion er idethele et tegn paa sterk vulkansk virksomhed. 
Rolige vulkaner som Stramboli og Kilauea udkaster intet støv, men selv- 
følgelig kommer ogsaa andre forhold i betragtning, lavaens konsistens o. I. 
I tidernes løb kan støvafleiringerne rundt en vulkan antage over- 
ordentlige dimensioner — Forbes anslaar saaledes mægtigheden af 
disse formationer omkring Sangay i Ecuador til 4000 fod (eng.) — og 
ofte kan de finde sted meget langt fra vulkanen selv. Ved Skaptar jøkulls 
udbrud i 1783, ved hvilket luften var uklar i hele Europa, skede der 
støvfald i Skotland og Norge, ja selv i Holland; i Caithness, hvor støv- 
faldet ødelagde høsten, heder aaret endnu »askeaaret<, Geologer maa 
derfor være varsomme med at skrive en saadan afleiring paa regning af 
vulkanske udbrud i nærheden af der, hvor den findes. Næsten alle vul- 
kaner rager høit op og kan derfor straks sende sine støvmasser ind i 
de høiere luftlag, hvor friktionen mod jordens overflade falder bort, og 
hvor derfor luftens bevægelse er saa hurtig, at en rask transport af 
støvet til fjerne egne blir mulig. 
1) Paa en af de smaa Sundaøer, Sumbava. Ved dette udbrud begravedes 
4200 mennesker og fjeldets høide aftog fra 4500 til 2800 meter. 
