340 
koniten og de tilsvarende dannelser og søgte at paavise, at det kosmiske 
støv spillede en vigtig rolle for jordens tilvekst i størrelse, og at flere 
bergarter, deriblandt den ærværdige gamle granit, oprindelig var op- 
staaede af kosmisk støv. 
Denne dristige hypothesebygning fik imidlertid et haardt stød ved 
senere undersøgelser, idet Lasaulx i kryokoniten paaviste den mang- 
lende kvarts og glimmer, og idet man henviste til, at gedigent jern, 
nikkel og kobolt, tre grundstoffer, der er meget karakteristiske for meteor- 
stenene, ogsaa forekommer i de allerforskjelligste bergarter — krystallinske 
saavelsom afleirede — saaledes 1 basalt, i gabbro, i olivinsten og 1 bergarter 
fra kridtperioden. Selv i vore dage afleires der under visse omstændig- 
heder metallisk jern under forholde, som udelukker alle tanker paa 
kosmisk medvirkning, saaledes som det f. eks. var tilfældet 1 en sø i 
Smaaland, der er meget rig paa jernoksyd, og hvor man i en svøm- 
mende træstamme fandt temmelig meget gedigent jern, der ved for- 
raadnelsesprocesserne i veden var udskilt af sine forbindelser. End- 
videre var det en betænkelig sag, at Nordenskiølds »kosmiske støv< 
varierede meget i sin sammensætning, mens de utvilsomme meteorstene 
overalt er af omtrent samme beskaffenhed. 
Disse og andre indvendinger syntes at give Nordenskiølds theorier 
dødsstødet, da den med engang — bortseet fra sine overdrivelser — 
fik en uventet støtte ved undersøgelsen af de af Challenger-ekspedi- 
tionen hjembragte bundprøver fra store havdyb. I nogle af disse har 
Murray og Renard med stor sikkerhed paavist bestanddele af kos- 
misk oprindelse, særlig i en rød dybhavsler fra det stille hav, af hvilken 
det ved hjælp af magneter lykkedes dem at uddrage smaa kugler ("/5 
mm. i gjennemsnit), der bestod af en kjerne af gedigent jern, undertiden 
sammen med nikkel og kobolt, omgivet af et hylster af magnetjernsten 
(en forbindelse af jern og surstof). Disse kugler lader sig bedst tyde 
som levninger af meteorstene, og det samme gjælder for noget større 
kugler med ujevn overflade, som fandtes sammen med dem, og som 
havde den karakteristiske straalestruktur, der udmerker visse utvilsomme 
meteorstene. Efter dette synes det meget rimeligt, at verdensrummet er 
en af kilderne til det paa jorden forekommende støv, men rigtignok er 
denne kilde ingenlunde af den betydning, som Nordenskiøld mente at turde 
antage. Heller ikke den fra andet hold opstillede theori, at det orga- 
niske liv skulde være bragt til vor klode med meteorstene og meteor- 
støv som transportmidler, fandt synderlig støtte 1 beskaffenheden af dette 
