347 
kosmiske stof. Det sikreste er imidlertid med hensyn til disse spørgs- 
maal at afvente resultatet af nye undersøgelser, som kanske ikke lader 
saa længe vente paa sig. 
Allerede de her anstillede betragtninger over støvets udbredelse og 
kilderne til det har lært os, at det har større betydning i naturen, end 
man kanske i regelen antager. Endnu betydningsfuldere vilde det imidlertid 
synes, om vi ogsaa tog med den fysikalske side af spørgsmaalet.  Støvet 
er efter al rimelighed aarsagen til himmelens blaa farve og til, at den viser 
sig som en lysende hvælving, og det er fremdeles støvet, der muliggjør 
dannelsen af taage, af skyer og af regn. Fandtes der i atmosfæren 
ingen fremmede lysbrydende legemer, saa vilde den se ganske ander- 
ledes ud, end den gjør. Fra en kulsort hvælving vilde solen sende sine 
straaler ned over jorden og alt, hvad der ikke netop blev truffet af 
solstraalerne — som f. eks, et værelse, der vender mod nord — vilde 
være fuldstændig mørkt. 
Til slutning skal vi kun i al korhed se paa støvets betydning for 
det organiske liv paa vor klode. Med støvet og som støv vandrer 
plantefrø og mikroskopiske organismer fra land til land, og mere end 
en merkelighed 1 organismernes udbredelse kan alene forklares paa 
denne maade. Men ogsaa for menneskenes ve og vel er støvet en 
vigtig faktor, og det paa to forskjellige maader. For det første virker 
støvpartiklerne rent mekanisk irriterende paa slimhinderne i aandedræts- 
organerne og frembringer der kroniske betændelsestilstande, og for det 
andet er de transportmidler, der bringer organiske smitstoffer med sig. 
Den første virkning naar sit høidepunkt i de sygdomme, de saakaldte 
konioser, der følger med visse erhvervsgrene, ved hvilke arbeiderne er 
meget udsatte for støv. At sygdomsfænomenerne ved disse maa være 
forskjellige alt efter støvets natur er paa forhaand klart: glassliberiernes 
skarpkantede støvpartikler virker langt mere ødelæggende end kulgrube- 
støvet. Men rent bortseet fra disse erhvervssygdomme, som kun et 
mindre antal mennesker er udsatte for, tør vi ikke undervurdere støvets 
mekaniske virkning. Det er vel muligt, at det i mange egne er støvet, 
der gjør bresche i lungernes sunde væv og saaledes aabner døren for 
tuberkulosen, vor zones værste plage. Men rigtignok er forholdene i 
denne henseende langt mere indviklede, end man ofte tror. Netop i de 
støvrigeste ørken- og steppelande er lungetæringen forholdsvis lidet ud- 
bredt, til bevis paa, at mange forskjellige faktorer her kommer i be- 
tragtning. Derimod synes det sikkert, at støv er hovedaarsagen til den 
