349 
selskab indsendte han i 1826 et videnskabeligt arbeide, som ikke blev 
antaget til offentliggjørelse, og derover blev Smithson sint. Saa skjæn- 
kede han da de forenede stater en sum af henimod 2 millioner kroner 
(105 000 £), for hvilken der i Washington under navn af Smithsonian 
Institution skulde grundlægges »en anstalt til forøgelse og spredning af 
kundskab blandt menneskene<« (,for the increase and diffusion of know- 
ledge among men*). 
Spørgsmaalet var da, hvorledes man bedst for 2 millioner kroner 
skulde »forøge og sprede« vor viden. De forenede staters præsident 
henvendte sig i den anledning til et antal mænd, der var »vel hjemme 1 
videnskaben og fortrolige med den offentlige undervisning, forat faa vide 
deres mening om, hvorledes kapitalen bedst skulde anvendes i overens- 
stemmelse med Smithsons tanke og saaledes, at den kom menneskeheden 
til størst nytte.« 
Herom var nu meningerne saare delte. En vilde stifte et univer- 
sitet, hvor der skulde undervises 1 sprog, 1 retsvidenskab og filosofi, med 
udelukkelse af de naturvidenskabelige fag. En anden vilde have et 
universitet, hvor naturvidenskaberne alene skulde være gjenstand for 
behandling, til fortrængsel for græsk, latin, jus og medicin. En tredie 
foreslog oprettelsen af et museum kombineret med en botanisk have, 
udgivelsen af foredrag etc. og afholdelse af foredragsrækker over de 
forskjellige videnskabsgrene. En femte vilde have et astronomisk ob- 
servatorium, en sjette et institut til foretagelse af fysikalske undersøgelser 
o. s. v. Eller man foreslog udsættelsen af prisbelønninger for originale 
naturvidenskabelige. arbeider; oprettelsen af et nationalmuseum; af et 
bibliothek; af meteorologiske instituter o. I. 
I ti aar holdt de forenede staters kongres paa at strides om betyd- 
ningen af ordene »forøgelse og spredning af kundskab blandt menneskene<; 
der diskutteredes 1 det uendelige, tildels meget heftigt, og fremsattes 
gjentagne gange forslag om at sende pengene tilbage til England. Til- 
slut var dog kongressen fornuftig nok til at tilstaa sin egen uvidenhed, 
og den opnævnte en komité, der skulde finde en mand, som kunde 
ordne sagen. Valget faldt paa Joseph Henry, hvis forslag blev ved- 
taget og iverksat. 
»Forat forøge vor kundskab skal man fremme selvstændige 
undersøgelser ved prisbelønninger for videnskabelige arbeider af enhver 
art; forat sprede kundskab skal resultaterne af disse undersøgelser 
offentliggjøres.« Desuden blev det besluttet at udgive beretninger om 
