De laveststaaende dyreorganismer som 
aarsag til sygdomme.' 
Mine herrer! 
Til alle tider har lægevidenskaben været sysselsat med forskningen 
efter sygdommenes aarsager. Fra oldtiden af og nedover har spørgs- 
maalet stadig været paa bane. Gaaderne forblev dog uløste. Først i 
vore dage, 1 de par sidste aartier er der kommet klarhed. 
Navnet bakterier synes ingen af os længere fremmed, det er snart 
sagt daglig paa alles læber, og dog er det ikke mange -aar, siden de 
og deres forhold til sygdommeéne opdagedes. I bakteriernes første dage 
ventede mange læger sig alt af dem — alle sygdomme skyldes bakterier, 
sagde de; andre ventede sig intet; uden netop at holde den gyldne 
middelvei har dog bakterierne skuffet begge parters tro. Mange syg- 
domme, ved vi nu med vished, skyldes bakterier, saaledes tæring, milt- 
brand, kolera, saarsygdomme og flere; men hvormange er os ikke frem- 
deles lige dunkle i sin oprindelse. Jeg skal blot nævne sygdomme som 
meslinger, skarlagensfeber, kighoste og kopper, sygdomme af vore 
almindeligste smitsomme og farlige. Trods al god vilje har man ikke 
kunnet paavise bakterier som aarsag til disse. Men haabet om ogsaa 
her at komme til klarhed har netop i de par sidste aar faaet ny næring, 
og forskningen er ledet ind paa et nyt spor ved opdagelsen af de 
laveststaaende dyreorganismers forhold til sygdomme hos dyr og 
mennesket. Da disse smaadyr paa en vis maade er modedyr for tiden 
og sandsynligvis kommer at spille en fremtrædende rolle 1 lægernes 
fremtidige forskning, har jeg troet, det kunde have sin interesse kortelig 
at fortælle lidt om deres naturhistorie, og hvad man for tiden ved om 
deres forhold til sygdomme. 
1) Foredrag i »Selskabet til videnskabelighedens fremme« i Bergen. 
23 
