361 
tuberkulosen, den værste af alle sygdomme, en sygdom, der sent eller 
tidlig angriber hvert 6te eller 7de menneske. Dernæst haabede man 
ved Kochs opfindelse at være ført ind paa den rette vei til ogsaa at 
finde midler mod de øvrige smitsomme sygdomme. 
Vort kjendskab til sygdommenes aarsagsforholde har indtil den 
sidste tid været yderst mangelfuldt. Først med Pasteurs banebrydende 
arbeider har vi i mikroberne, eller bakterierne, lært at kjende aarsagen 
til en række sygdomme, som baade med hensyn til sin mængde og sin 
farlighed indtar den ulige største plads i den store sygdomsrække, der 
plager menneskene. 
For nervefeber, difterit kolera, lungebetændelse, hjernebetændelse, 
barselfeber og mange andre sygdomme er nu den mikrobe funden, som 
fremkalder dem, og i 1882 fandt Koch tuberkelbacillen, den mikrobe, 
der fremkalder tæringen og alle andre tuberkuløse sygdomme. 
Kjendskabet til disse sygdomsaarsager har vistnok havt stor ind- 
flydelse paa de forholdsregler, vi har taget for at hindre sygdommenes 
udbredelse, men derimod har det endnu været af liden eller ingen 
betydning for vor evne til at beskytte det enkelte mdivid mod syg- 
dommen. Dette har imidlertid været maalet, hvorpaa den videnskabe- 
lige forskning 1 de senere aar har sigtet. 
Man har søgt at naa det ad to veie. Den ene er vaccinations- 
metoden, hvorved legemet tilføres et stof, der hindrer sygdomsspirerne 
(mikroberne) fra at trives og formere sig i legemet. Den anden vei er 
at finde midler, der kan dræbe sygdomsspirerne (mikroberne), efterat 
sygdommen allerede er kommen til udbrud. 
Vaccinationen har været kjendt fra Jenners dage i slutten af forrige 
aarhundrede; men vi har nu lært at forstaa noget bedre, hvorledes 
kokoppevaccinationen beskytter mod børnekopper. Det beror derpaa, 
at naar et individ engang har gjennemgaaet og overstaaet en mikrobe- 
sygdom, kan de samme (og beslegtede) mikrober i fremtiden — for 
kortere eller længere tid — ikke trives i legemet og der fremkalde 
sygdom. Individet er bleven uimodtageligt for denne sygdom, er immunt. 
Dette gjælder dog ikke for alle mikrobe- eller sopsygdomme. Paa 
denne erfaring er det, Pasteur har bygget, naar han ved sin vac- 
cination mod miltbrand indpoder en kunstig fremkaldt afart af milt- 
brandsbacillen, der ikke paafører individet nogen farlig sygdom, mens 
den dog beskytter det mod den oprindelige og farligere art af den samme 
