363 
»Indsprøiter man hos dem (de tuberkuløse) den samme dosis)) af 
midlet (0.01 kem.), optræder der saavel en sterk almen- som ogsaa 
en lokalvirkning. Almenvirkningen bestaar i et feberanfald, der be- 
gynder med et rystende frostanfald; legemstemperaturen stiger saa til 39, 
ofte til 40, ja 41”; samtidig optræder smerter 1 lemmerne, tilbøielighed 
til hoste, sterk mathed, ofte ildebefindende og brækning. Nogle gange 
iagttoges en let gulsotagtig farve og i nogle tilfælde optraadte ogsaa et 
meslingelignende udslet paa bryst og hals. Anfaldet begynder i regelen 
4—5 timer efter indsprøitningen og varer 12—15 timer. Undtagelsesvis 
kan det ogsaa optræde senere og forløber da med mindre intensitet. 
»De syge blir paafaldende lidet angrebne af anfaldet, og saasnart 
det er over, føler de sig forholdsvis vel — ialmindelighed endog bedre 
end før samme. 
»Den lokale virkning iagttages bedst hos saadanne syge, hvis tu- 
berkuløse affektion ligger synbar 1 dagen, altsaa f. eks. hos lupussyge.*) 
Hos disse indtræder forandringer, der paa en ganske overraskende 
maade lader erkjende midlets antituberkuløse virkning. 
»Nogle timer efter indsprøitningen under ryghuden — altsaa paa 
et fra de syge hudpartier 1 ansigtet o. s. v. ganske fjerntliggende punkt 
— begynder de lupøse steder at svulme op og blive røde, og dette til 
og med i almindelighed før frostanfaldets begyndelse. 
»Under feberen tiltager opsvulmningen og rødmen mere og kan 
tilslut opnaa en ganske betydelig grad, saa lupusvævet paa enkelte 
steder blir brunrødt og livløst. Paa skarpere afgrænsede lupuspletter 
var ofte det sterkt svulne og brunrødfarvede sted omgivet af en hvidlig, 
næsten en centimeter bred rand, denne igjen af et bredt friskt rødfarvet 
belte. Naar feberen er begyndt at falde, aftager svulsten i de lupøse 
steder lidt efter lidt, saa den efter 2—3 dage kan være forsvunden. 
Lupuspletterne selv er dækkede med indtørret blodvædske, der er udsivet og 
tørret i luften;-den forandres til tykke skorper, der falder af efter 2—3 
uger, og som undertiden efter blot én gangs indsprøitning af midlet 
efterlader et glat rødt ar. I almindelighed behøves dog flere indsprøitninger 
til fuldstændig fjernelse af det lupøse væv, men derom mere senere. Som 
1) »Børn i alderen 3—5 aar har vi givet en tiendedel af denne dosis — altsaa 
0.001, meget svagelige børn kun 0.0005 kem., og har vi dermed opnaaet en kraftig, 
men ikke farevækkende reaktion.« 
2) Lupus er en tuberkuløs sygdom, der angriber og ødelægger huden og de 
nærmest liggende slimhinder, oftest ansigtet, især næsen og partierne om munden. 
