366 
kort tid er der 1 næsten alle tilfælde kommen nye udbrud; disse er 
dog lette og stanses straks ved nye indsprøitninger. 
Ved ledtuberkulosen indtræder ogsaa 1 de fleste tilfælde væsentlige 
bedringer, men fuld helbredelse er ikke iagttaget. Der maa foretages 
kirurgisk efterbehandling — hvad dog Koch ogsaa har gjort opmerksom 
paa — for at fjerne det syge, dræbte væv. Da de angrebne dele 
her sidder mere i dybden end ved lupus, har man ikke saa let for 
direkte at paavise de mulige smaa nye udbrud af sygdommen, men 
efter nogen tid fremkalder nye indsprøitninger atter virkning, hvad der 
tyder paa nydannet tuberkuløst væv. 
De ikke altfor vidt fremskredne tilfælde af tæring viser en afgjort 
bedring, men helbredet er endnu intet tilfælde. —Almenbefindendet 
bedres væsentlig, hosten og opspytningen ophører — næsten; de syge- 
lige tegn ved undersøgelsen af lungen svinder ogsaa — næsten; ja selv 
tuberkelbacillerne 1 spyttet svinder — næsten; kun enkelte dage finder 
man i smaa afdøde vævdele (de saakaldte ostagtige klumper) et utal 
af baciller, der paa denne maade fjernes fra legemet med det dræbte 
væv. Men efter nogen tid fremkalder ogsaa her nye indsprøitninger ny 
virkning — beviset for, at der atter er dannet nyt tuberkuløst væv. 
Hvorlangt er man saa efter disse resultater naaet frem mod det 
maal, at vinde bugt med tuberkulosen? Idealet er ikke naaet; Koch 
har ikke opnaaet at dræbe bacillerne i legemet. Men han synes at 
antage muligheden af at naa maalet ad anden vei, ved at umuliggjøre 
bacillernes trivsel 1 legemet, gjøre dette uimodtageligt — immunt — 
for tuberkulosen. »Det er ogsaa muligt,« siger Koch, »at de engang 
helbredede, efter analogier med andre infektionssygdomme for fremtiden 
vil være uimodtagelige for smitstoffet«, 2: for smitte fra de i dræbt 
væv tilbageværende, endnu levedygtige baciller. Dette synes dog lidet 
rimeligt; ingen erfaring taler for, alle imod, at tuberkulosen, som enkelte 
andre infektionssygdomme, f. eks, kopper, kan udvikle immunitet. — 
Men immuniteten kan erhverves paa en anden maade; ved Kochs 
vædske kan legemet tilføres et stof, der — foruden som vi har seet, 
at ødelægge det tuberkuløse væv — ogsaa gjøre det friske væv uskikket 
for tuberkelbacillernes trivsel. 
Det er antagelig dette, Koch sigter til, naar han siger, at hvor det 
dræbte væv (med de deri værende baciller) ikke kan udstødes eller 
fjernes ved kirurgisk hjælp, »maa det truede levende væv ved midlets 
fortsatte anvendelse beskyttes mod parasiternes indvandring paany.e 
