368 
forholdene vanskeligere. Er sygdommen lige 1 sin begyndelse og ligger 
det syge væv 1 umiddelbar berørelse med en af luftveiene, vil det 
kunne fjernes og udstødes ved hoste; forholdet blir noget nær som ved 
lupus. Det er derfor ogsaa af saa. overordentlig stor betydning, at man 
opdager tæringen saa tidlig som mulig; da vil udsigterne være bedre, 
og Koch er forhaabentlig ikke saa langt fra sandheden, naar han tror, at 
disse tilfælde er helbredelige ved hans middel. Sidder det tuberkuløse 
væv dybere i lungevævet, vil vistnok faren for ny smitte være større, men 
man har allerede tidligere erfaring for, at begrænsede afdøde tuberkuløse 
masser kan indkapsles, d. v. s. omgives af en fast vold af arvæv, og 
bli liggende uden at fremkalde ny sygdom. Forholdene blir imidlertid 
her saa indviklede, at man ikke kan danne sig nogen begrundet mening 
paa forhaand, saa meget mere som man endnu ikke engang ved, hvad 
der egentlig gaar for sig i det tuberkuløse væv under paavirkning af 
Kochs vædske. Længere og rigere erfaring er her det eneste, vi 
kan holde os til. Men 1 alle tilfælde vil det være nødvendigt at 
holde de syge længe under bevogtning og behandling, for itide at 
skride ind mod enhver ny ytring af sygdommen, og i hele denne 
tid ved ethvert middel, som staar til vor raadighed, styrke organismen: 
til modstand mod mulig indtrængende nye spirer. Allerede tidligere 
har man erfaring for, at af de nye, begyndende tilfælde af tæring, 
som kommer under en hensigtsmæssig behandling i tilstrækkelig lang 
tid, kan indtil: 20—30 0%, helbredes; ved Kochs middel tør dette tal 
sikkerlig haabes at kunne komme meget høiere op; kun maa man ikke 
i blind tillid til det pye middel glemme de mægtige hygieniske midler, 
som tidligere har vist sin nytte. — Hvorvidt de paa Berlinerklinikerne 
nu anstillede forsøg med tæringspatienter formaar at vise, hvad Kochs 
middel kan udrette under de gunstigste forhold, har jeg mine tvil om. 
Rækkevidden af Kochs middel som helbredelsesmiddel kan for 
uden ikke fastslaaes. Har forventningerne i det første øieblik været 
overdrevne, synes det dog nu, som om reaktionen her som altid er for 
svartsynt. 
Men foruden sin større eller mindre betydning som helbredelses- 
middel, vil Kochs opfindelse utvilsomt — derom hersker ingen menings 
forskjel — faa en overordentlig stor videnskabelig betydning. Det for 
videnskaben interessante ligger deri, at han har fundet et middel, som, 
indført i blodet, paa en ganske særegen maade og i en saa udpræget 
grad paavirker et ved en enkelt, ganske bestemt mikrobeart fremkaldt 
