369 
sygeligt væv, paavirker kun dette og intet andet væv, hverken friskt 
eller det, som andre mikrobearter kan fremkalde. 
Ganske uden holdepunkter med tidligere erfaringer er vistnok ikke 
dette. I et foredrag om sygdom og sygdomsaarsager, refereret i 
»Naturens 1889, har jeg omtalt, at visse kemiske stoffe, som ind- 
føres i legemet, udøver sin virkning væsentlig paa visse bestemte dele 
af legemet, dog kun paa normalt væv. — Men nærmest lig virkningen 
af Kochs vædske paa tuberkuløse blir jodets virkning paa spedalske. 
Overlæge Danielssen har allerede for længere tid siden vist, at jod- 
kalium og idethele alle jodmidler har en ganske særegen virkning paa 
spedalske; efter nogen tids brug fremkalder midlet hos disse — ikke 
hos andre syge og friske — en feber, der stiger til faretruende høide, 
og derunder et nyt udbrud af spedalskheden. Dette sker saa sikkert, at 
naar man er i tvil om, hvorvidt en spedalsk virkelig er helbredet eller 
el, behøver man kun at give ham jodmidler i nogen tid; er han frisk, 
blir midlet uden virkning, er der endnu skjult spedalskhed, faar han 
hør feber og et nyt udbrud af sin sygdom. Som man ser er her ad- 
skillige lighedspunkter. Men en saa iøinefaldende virkning paa de spe- 
dalske produkter, som Kochs vædske paa de tuberkuløse, har midlet ikke. 
Denne ganske eiendommelige og udprægede indflydelse, som Kochs 
vædske har paa tuberkuløst væv og paa dette alene, har givet midlet 
en fremtrædende, praktisk betydning uafhængig af dens helbredende 
virkning. Det blir derved muligt i tvilsomme tilfælde at faa afgjort, 
hvorvidt en sygdom skyldes tuberkelbaciller eller ikke, Svulmer den 
syge del op efter en indsprøitning, er der tuberkulose; blir den uforan- 
dret, er det en anden sygdom. Herpaa foreligger allerede flere 
ganske eiendommelige eksempler. Jeg skal nævne et. Paa Köhlers 
klinik var der en ung pige, hvis begge fodled var syge, og sygdommen 
antoges for at være af tuberkuløs natur. Hun fik en indsprøitning og 
fik den for tuberkuløse eiendommelige feber og forstyrrelse af almen- 
befindendet, men fodleddene blev uforandret. Der var altsaa tuberku- 
lose, men ikke i fodleddene; derimod fandt man paa halsen et opsvul- 
met ar, man hidtil ikke havde været opmerksom paa; det var arret 
efter en tuberkuløs kjertel, der i sin tid var bleven borttaget; her sad 
altsaa endnu lidt tuberkulose igjen. Fodleddene blev helbredet ved de 
almindelige midler mod rheumatisme. 
Dommen over Kochs helbredelsesmiddel mod tuberkulose staar 
endnu uafgjort. Man kan beklage, at det blev fremdraget for offent- 
24 
