planter, der formerer sig ved frø eller ved blomster, f. eks. det yderst 
almindelige grønne aalegræs eller bændeltang. . 
Tangarterne veksler naturligvis med lokaliteten. Udenskjærs, 
hvor havet uopbørlig bearbeider kysten med sin brænding, vokser der 
ganske andre algearter end indenskjærs. Endvidere veksler tangarterne 
med dybden, og specielt er den tang, som vokser i fjæren, og som 
til visse tider paa døgnet lægges tør, ganske forskjellig fra den tang, 
som vokser lidt dybere, hvor bunden bestandig er bedækket med vand. 
Naar man tager hensyn til planteveksten, kan man bekvemt dele 
havbunden i tre hovedafsnit. Øverst oppe 1 kystlinjen strækker det 
øvre strandbelte sig eller det litorale belte eller den litorale 
region, som man ogsaa kalder det. Det øvre strandbelte omfatter den 
del af havbunden, der ligger mellem flod og fjære. Dette belte tør- 
lægges altsaa til visse tider af døgnet. Dets bredde varierer natur- 
ligvis med forskjellen mellem flod og fjære paa vedkommende sted, 
hvorfor det faar en høist forskjellig bredde paa de forskjellige steder. 
I Kristianiafjorden kan man saaledes neppe tale om flod og fjære, 
mens straks nord for Bergen forskjellen mellem høieste og laveste 
vandstand naar op til 2 meter og længer nord paa endnu meget mere. 
Bredden af det øvre strandbelte varierer ogsaa med strandbred- 
dens heldning. Er bunden svagt skraanende, saa vil et meget større 
fladerum tørlægges 1 tjæretiden end der, hvor kystsn styrter brat ned 
i søen. Den bedste anledning til at studere tangfloraen i det øvre strand- 
belte vil man derfor have paa langgrunde strande, især hvor der er 
meget stenet, eller hvor der er klippegrund. I langgrunde sandstrande 
derimod vil som oftest ikke rigtig tangen trives. De tangarter, som 
vokser i tjæren, kan man uden videre indsamle med hænderne; kom- 
mer man længere ud paa dybere vand, hvor man ikke kan naa bunden 
med hænderne, kan man bruge en jernrive med korte og sterke tænder og 
et langt seigt skaft (fig. 7,a). Paa endnu større dyb maa man bruge bund- 
skraben (fig. 7, b). Den dannes af en sterk jernramme besat med sterke 
jerntænder. Til rammen er fæstet et net med trange masker; bund- 
skraben slippes ned og trækkes efter bunden fra baaden. Alt det, 
som tænderne river løs fra bunden, kommer saaledes op i nettet. 
Betragter man i fjæretiden fra en baad tangveksten langs stranden,. 
saa er det ikke vanskeligt selv for det mest uøvede øie at se den 
totalt forskjellige karakter af tangen over og under vandet. Alge- 
veksten er endnu meget yppig fra nederste vandstandslinje og ned till 
