37 
et noksaa besynderligt udseende. Fra en liden skaal, der i det høieste 
bliver saa stor som et vinglas, vokser der ud lange brune skud, der 
har en stor lighed med læderremme. De er gjentagne gange gaffel- 
grenede og kan blive meterlange. Hvor de optræder i stor mængde, 
ser man dem paa lang afstand paa grund af deres lyse gulbrune farve. 
Til den samme store tangfamilje hører ogsaa den berømte sar- 
gassotang, som danner de store flydende tangmarker midt ude 
i Atlanterhavet mellem Azorerne, De kanariske øer og Bermudas- 
øerne. Dette saakaldte sargassohav er 6—7 gange saa stort som 
Tyskland. Det vakte som bekjendt i sin tid forundring hos Columbus 
og rædsel hos hans ledsagere, som troede, at oceanet her forvandlede 
sig til en sump, hvorfra ingen tilbagevenden var mulig. Tangmasserne 
er sammenskyllede her, men de er ikke voksede op fra havbunden, 
som man engang troede. Oprindelig er de fastsiddende, thi man 
finder dem fastvoksede ved Atlanterhavets kyster. —Aarsagen til, 
at de sammenhober sig netop paa dette ene sted i oceanet, er let 
at se, naar man kaster et blik paa strømforholdene i det nordlige 
Atlanterhav. Under Ækvator har man den store vestgaaende ækvatorial- 
strøm, der ved Amerika delvis bøier nordover og under navn af Golf- 
strømmen flyder tvers over Atlanterhavet til Europas kyst. Her sender 
den en arm sydover, der atter forener sig med ækvatorialstrømmen. 
Herved dannes altsaa en sluttet strømcirkel med et stillestaaende rum 
i midten, og her er det netop, sargassotangen ligger og driver. 
De nyeste undersøgelser over sargassohavet er anstillet af natur- 
forskerne paa Challengerekspeditionen. Tangen svømmer omkring i 
større eller mindre flag, adskilte af en labyrint af kanaler i alle mulige 
retninger. Man har truffet flag, der havde en flade af flere tønder 
land. De bestaar af et eneste sterkt forgrenet lag af algen sargassum 
baceiferum tilligemed en del andre løsrevne sargassumarter. De er 
ikke flettede ind i hverandre, men svømmer næsten frit omkring 
og forbindes kun saavidt, at de hænger sammen. Hver plante har 
en sterkt forgrenet brun hovedstamme, som er besat med smaa 
luftblærer, der sidder paa korte stilke. Disse bedækkes gjerne 
med smaa koraldyr; senere brækkes de saaledes forkalkede blærer af, 
og hvor der findes meget sargassotang, er havet ligesom overstrøet 
med disse smaa hvide kugler. Grenene bærer lancetformede, sagtakkede 
blade, der i begyndelsen er brune og stive, men senere bliver lysere 
og finere. 
