42 
Foruden pæretang er de antarktiske have ogsaa opfyldt af en hel 
del andre arter af betydelig størrelse, saaledes lessonia, hvis stamme 
kan blive saa tyk som en mands laar. 
Disse store, tildels vakre tangarter, som netop nu er beskrevne, 
er naturligvis dem, som paatrykker vegetationen sit præg, men i ly 
af disse og tildels snyltende paa dem, lever og trives en algeverden, 
hvis individer vistnok ikke paa langt nær kan maale sig med dem i 
størrelse, men som til gjengjæld optræder i desto større masser og 
med desto flere arter. Tangarterne kan praktisk inddeles i de brune, 
røde, grønne og blaagrønne alger; af disse opnaar de brune 
arter den betydeligste størrelse og vokser i regelen paa de mest iøine- 
faldende steder. 
De røde alger optræder vel med endnu flere arter end de brune, 
men de opnaar ikke paa langt nær den størrelse, som de i det foregaaende 
beskrevne brunalger. Hos os optræder rødalgerne i store masser 
udenskjærs i det øvre strandbelte. Her kan man i fjæretiden, især 
hvor strandbreddens heldning er liden, vandre henover de smukkeste 
mørkerøde tepper bestaaende af lutter røde tangarter, ofte isprængt 
med grønne og brune former. Paa disse lokaliteter, der er udsat for 
havets vælde, mangler for det meste den store grove blæretang, saaat 
de smukke rødalger lægges fuldstændig blottet. For rigtig at studere 
deres bygning navnlig forgreningen, maa de præpareres. Dette er 
meget simpelt og kan udføres af hvemsomhelst; angaaende den maade, 
hvorpaa præpareringen foregaar, kan jeg henvise til en tidligere artikel 
om algevegetationen ved Norges kyst i ,Naturen* 1895. Den røde 
algeverden trives gjerne ogsaa paa mere dulgte steder f. eks. i mørke 
klipperevner, under stene o. s. v. -Omendskjønt de kaldes rødalger, 
saa kan farven variere temmelig betydelig. Det kommer nemlig an 
paa voksestedet. De arter, som vokser ude i dagens lys, udsat for 
solens straaler, har ofte ganske afblegede farver uden spor af rødt. 
Jo mørkere lokaliteten er, desto mørkere bliver farven, og i de mør- 
keste huler er farven paa det nærmeste sort hos mange. 
Deres form kan variere i det uendelige. Sædvanligst er de traad- 
formede, sterkt forgrenede former, men man har ogsaa bladlignende 
former, saaledes den hos os yderst almindelige rhodymenia palmata, 
der almindelig vokser paa stilkene og tildels paa bladene af de store 
laminarier udenskjærs. I fjeldrevnerne ved stranden, hvor solens 
straaler aldrig trænger ind, kan man ofte finde klippevæggene aldeles 
