47 
Hvad de kemiske bestanddele af tangarterne angaar, saa er de 
saa temmelig de samme som for landplanterne; de organiske stoffer 
er jo som bekjendt væsentlig opbygget af de 4 grundstoffer kulstof, 
surstof, vandstof og kvælstof. Da nu tangarterne udelukkende faar 
sin næring fra havvandet, saa finder man som rimelig kan være en 
hel del af dettes bestanddele i tangen. I havvandet har man som 
bekjendt paavist tilstedeværelsen af de allerfleste metaller; i tangasken 
finder man ogsaa en stor mængde metaller i smaa mængder, saaledes 
mangan, kobber, zink, kobolt og nikkel o. s. v. og endvidere kalk i form 
af gips.  Havvandet indeholder endvidere jod, men i saa ringe mængder, 
at det ikke vilde lønne sig at udvinde det. Jod vilde derfor være et 
meget kostbart stof, hvis ikke tangplanterne gjorde os den tjeneste, 
at ekstrahere joden af havvandet, saaat det for os kan blive gjenstand 
for en billig udvinding. Dette er saagodtsom den eneste kilde til jod- 
udvinding, man har. 
Hvad forplantningen angaar, saa staar den i nøie overensstem- 
melse med tangarternes liv i vand. Men pladsen tillader ikke at gaa 
nøiere ind paa denne. P. Boye. 
Hvorfor har dyrene mørk ryg og lysfarvet bug?” 
Hos hvirveldyrene er som bekjendt ryggen ofte mørkfarvet eller 
ogsaa er de haar, fjer eller skjæl, som bedækker den, forskjellig teg- 
nede og farvede, mens bugsiden er lys, som regel hvid. Denne eien- 
dommelighed maatte allerede tidligt bringe forskerne til at spekulere 
over, hvad grunden til og hensigten med denne saa udbredte tegning 
af ryggen kunde være. Den aristoteliske skole, som tilskrev solstraa- 
lerne dyrefarvernes opstaaen, tog sig sagen meget let, de sagde, at 
solstraalerne bestryger fortrinsvis ryggen og farver den, mens bugsiden 
neppe bliver berørt af dagslyset og da end mindre af solstraalerne, saa- 
meget mere da dyrene, naar de hviler, ofte ganske skjuler bugsiden. 
Den første, som havde en dybere forstaaelse af disse problemer med 
dyrenes farve, er saavidt vides dr. Erasmus Darwin, Charles 
Darwins bedstefar. 
1) Af Ernst Krause i , Prometheus. 
