49 
sølv. De fiske, som i en skjev vinkel krydser synsfeltet for vandrovdyr, 
der ser op mod overtladen, vilde stikke grelt af mod denne glinsende 
flade, hvis de istedetfor den sølvglinsende dragt havde en mørk tarvet 
bugside. Dette giver altsaa en meget plausibel forklarmg af, hvorfor 
saa mange fiske paa bug og sider har en glinsende sølvfarve. Hos 
flyndrene er dette sølvlag, der under dyrets svømmen er vendt nedad, 
saa skarpt begrænset fra den mørke overside, at sagnet fortæller, at 
Moses eller Muhamed kun skulde have stegt dem paa den ene side 
og derpaa i vrede igjen kastet dem i vandet. At dette sølvlag ofte 
har en svag irisering beror antagelig paa, at ogsaa farvede lysstraaler 
ofte kastes nedenfra opad, hvorpaa de igjen ved total reflektion bliver 
tilbagekastede. Hvad her er sagt om fiskene, gjælder ogsaa andre 
sødyr med mørk ryg og lys bug, t. eks., søpattedyr, maneter, nøgne 
snegle, som ofte er vakker blaafarvede paa rygsiden og hvid paa bug- 
siden. 
En nøgen snegl (glaucus), som hører hjemme i tropehavene, synes 
at danne en  paafaldende undtagelse, thi hos den er bugen blaa og 
ryggen lys. Men denne undtagelse bekræfter dog regelen paa en høist 
merkelig maade, denne havsnegl svømmer nemlig i overfladen med 
bugsiden vendt opad og bliver netop ved denne sin blaa underside 
vanskelig at se for søfuglene. 
Det er nu almindelig antaget, at dyrets rygfarve, forsaavidt den 
harmonerer med omgivelserne, tjener til bedre at skjule det, en fordel 
som baade de dyr, som lever af rov, og de, der tjener disse til 
næring, nyder godt at. Denne anskuelse bliver endog bekræftet ved de 
tilsyneladende undtagelser, som de hvidryggede dyr danner, >: saadanne, 
som lever i polarlandene, saasom isbjørnen, eller saadanne, som om vin- 
teren, saalænge sneen dækker deres hjem, faar en hvid ryg, saasom haren 
og rypen, men om sommeren har ryggen farvet som jordbunden. 
Omtrent uforklarligt bliver det dog, at saamange landdyr har en hvid 
eller i det mindste en lysfarvet bugside. I mange tiltælde kan man 
rigtignok antage, at undersiden er ufarvet, fordi dens farve ikke spiller 
nogen rolle, naar dyret vil forstikke sig. Saaledes har til eks. blandt 
sommerfuglene de fleste sværmere, spindere og :aalere en lys uan- 
seelig underside, mens rygsiden kan fremvise meget udprægede beskyt- 
telses-tarver og tegninger. Disse sommerfugle holder sig nemlig i ro 
om dagen med undersiden skjult mod træstammer, stene, tømmer o. 8. V. 
Hos dagsommerfuglene derimod, som, naar de hviler, slaar vingerne 
yNaturen* 4 
