-p 
56 
fast, at edderkopperne, som i sig selv besidder en meget fin følelse,- 
er modtagelige' for de ringeste forandringer 1 atmosfæren, at denne 
ved sine forandringer fremkalder følelsen af sult og saaledes virker 
bestemmende for dyrenes næringsoptagelse og forsaavidt øver en virk- 
ning paa dannelsen af spindestoffet. Dette vil danne sig i desto 
rigeligere mængde, jo bedre dyrene kan ernære sig, og dette er hos 
edderkopperne afhængigt af tilgangen paa det bytte, som de fanger i 
nettet. Saasnart luften begynder at blive fugtig eller kold, forsvinder 
ogsaa de talløse større og mindre insekter, som pleier at tumle sig i 
luften, da deres flugt under saadanne omstændigheder vanskeliggjøres 
eller umuliggjøres.. Edderkoppen maa saaledes vente Jænge paa næring 
og bliver derfor ude af stand til at danne større mængder af spinde- 
stoffet, omendskjønt de forøvrig formaar at sulte uger, ja maaneder, 
uden skade. Man maa vel videre antage, at dyrene har større van- 
skelighed ved at udtømme spindestoffet i fugtig luft end i tør, idet de 
traade, som danner sig af den vædske, der strømmer ud af spinde- 
vorterne, har lettere for at danne sig, naar luften er tør, end naar den 
er fugtig og mættet med vanddamp. Edderkoppen maa derfor ind- 
rette sin virksomhed som væverske herefter, saa meget mere som den 
efter manges mening ledet af instinktet bliver sparsommere med sit 
materiale, saasnart det kan befrygtes, at den vil komme til at udføre 
sit arbeide forgjæves. Bygningen af dobbelt væv og sønderrivningen 
af væven hører til de instinktmæssige handlinger, for hvilke endnu 
ingen forklaring er forsøgt.  Edderkoppens lange ben er endvidere 
meget følsom for temperaturforandringer, hvorfor den snart trækker 
dem ind, snart strækker dem ud, alt eftersom luften er kold eller 
varm. Et interessant eksperiment, hvormed man kan undersøge den 
eiendommelige beskaffenhed af edderkoppens krop, pleier man at fore- 
tage under præparationen af dræbte edderkopper. Man bringer det 
spiddede eksemplar i et reagensglas, tillukker dette med en kork og 
holder det over en liden flamme. Saasnart luften i glasset opvarmes, 
udvides dyrets legeme, mens benene strækkes ret ud til siderne, saaat 
de bliver tydelige fra alle kanter. 
Næst edderkoppen er det blodiglen, som har den største følsomhed 
for veirforandringer. Den benyttes dertor oite ligesom løvfrosken til 
