86 
steder findes de høit oppe i trækronerne, hvad der dog her paa vest- 
landet synes at være mere sjelden. 
Allerede i første halvdel af april begynder eglægningen for en- 
kelte pars vedkommende. Andre maa derimod vente til maanedens 
sidste halvdel, ja enkelte par er ikke færdige med sin rede før i mai. 
Men endnu førend eglægningen er begyndt, benytter parret reden som 
nattekvarter. Og efter solnedgang om aftenerne søger man dem sjel- 
den forgjæves der. Ogsaa i rugetiden sidder hannen oftest i reden 
om natten. 
Den langhalede meise hører ligesom sine slegtninger, de egte 
meiser, til de frugtbare fugle, idet man i dens reder har fundet lige 
op til 15 eg. Men det sædvanlige antal turde dog ikke overskride 
12; men selv dette er i forhold til mange andre smaafugle en ganske 
betragtelig frugtbarhed. 
Eggene er hvide og glatte med fine, brune punkter ved den butte 
ende, men ofte er punkterne temmelig utydelige, undertiden helt ud- 
viskede, saa de ser ud til at være helt hvide. Deres dimensioner er 
gjennemsnitlig 14 og 11 mm., hvilke maal betegner længden og største 
bredde. 
Under rugningen bliver halen — særlig hos hunnen — paa grund 
af redens ringe indvendige tvermaal sterkt bøiet og tildels ogsaa 
knækket og opfliset. Naar ungerne vokser til, udvider disse imidlertid 
rumfanget ganske betydeligt, ja det hænder ofte, at de under op- 
veksten sprænger hul paa selve væggene, saa at man kan træffe 
reder, der ser ud til at have to flyvehuller. 
Næringen bestaar saagodtsom udelukkende at insekter og deres 
udviklingsstadier. 
Den langhalede meise findes udbredt over største delen af Central- 
og Nord-Europa samt Sibirien til Japan. I Norge holder den sig 
fortrinsvis til de østlige stifter; men den er heller ikke egentlig sjelden 
langs vestkysten, hvor den synes at være talrigst i de indre fjord- 
bygder. 
I byerne og deres umiddelbare nærhed opholder den sig sjeldnere 
under hækketiden, og faa er vel de, som her har havt anledning til 
at studere deres familjeliv og iagttage dens huslige sysler. Men er 
den end i byerne kun en flygtig vintergjæst, saa hører den til dem, 
som vi altid med glæde ønsker velkommen. 
0. J. Lie-Pettersen. 
