21) 
ordner sit materiale saaledes, at det tyngste og groveste materiale, 
der først synker tilbunds, kommer nærmest kysten og det lettere læn- 
ger ude, mens der derimod ved bræens ende afleires side om side 
saavel de store kantede blokke som det finere, under bræen malte 
stensiøv. Man kan saaledes selv i gamle afleiringer, hvor forlængst 
bræ eller elv er borte, med lethed skille mellem, hvad der er afsat 
af den ene eller den anden.  OQgsaa selve materialets form er 
forskjelligt, idet nemlig de af elven transporterte stene er afrundede 
(rullestene), mens derimod de stene, der har ligget paa isens overflade, 
vil have de samme skarpe kanter, som de havde dengang, da de faldt 
ned paa bræen. Den vold af grus og stene, som bræen afsætter ved 
sin nedre endre, og som ialmindelighed ligger bueformig tvertover 
dalen, betegner man som moræne, eller da den i dette tilfælde ogsaa 
ligger foran bræens ende som endemoræne. Qgsaa langs bræens sider 
kan der ved afsmeltning dannes lignende moræner eller jøkelgjærder, 
som de ogsaa kaldes. Dette bliver de saakaldte sidemoræner. 
Det er imidlertid ikke blot de enkelte blokke, der er bleven 
liggende igjen ved isens afsmeltning, og de mange moræner, der kan 
berette os om tilstedeværelsen af de gamle bræer. Overalt hvor de 
moderne bræer har trukket sig tilbage, finder man undergrunden 
glattet og delvis stribet. Afølatningens aarsag er grei. —Stribningen 
fremkommer ved, at der i bræens undre del har ligget tastfrosset 
stene, som ved trykket af den ovenoverliggende is, under bræens 
fremadskriden har ridset ind lange striber i fjeldgrunden under. Disse 
sæt af skuringsstriber er af stor betydning, da vi ved at fastsætte 
deres retning, med det samme kan fastslaa isens bevægelsesretning. 
Skuringsstriberne er, naar man først engang har faaet øle for dem, 
forholdsvis let at kjende igjen. Jeg hidsætter her efter fotografi at 
hr. adjunkt Rekstad et tydelig isskuret berg ved Raumas munding. 
Bevægelsen af isen har paa billedet gaaet fra venstre mod høire (fig. 18). 
Lad os saa med de omtalte forhold ved nutidens bræer i frisk 
erindring vende os mod den ældste del af jordens kvartære periode, 
den saakaldte istid, og se, hvad vi af de spredte tegn paa gammel 
brævirksomhed kan læse om vort lands historie i den tid. For rigtig 
at blive klar over situationen i de forskjellige afsnit af istiden bliver 
det imidlertid nødvendig ogsaa at kaste blikket paa omkringliggende 
lande. 
I den første del at den forud for kvartærperioden gaaende ter- 
