103 
færdedes uldhaaret næshorn, mammut og lignende dyreformer, der paa 
den tid optræder i større mængde 1 Mellemeuropa som de første 
menneskers samtidige. 
Men atter ved geologien at berette om nye temperaturfald og 
betydelige anhobninger af sne- og ismasser, der tilslut naar en udbre- 
delse som paa fig. 20 antydet. 
Som vi ser dækkes størstedelen af Norge og Sverige og den 
vestlige del af Finland af et sammenhængende isdække, og fra dette 
baner der sig en vældig isstrøm vei langs Østersjødalen, der nu, 
grundet landets sænkning, er bleven en havarm. Langs Kattegat og 
Skagerak er havet temmelig opfyldt af isbjerge, der efter at have 
kalvet er kommen paa svøm og drives afsted af strømmene. 
Udbredelsen af dette isdække i Norge kjender vi ganske godt. 
Allerede omkring 1860 har vor store geolog Kjerulf paavist, at de 
langstrakte grusbanker, der strækker sig langs begge sider af Kristi- 
aniafjorden, og som ialmindelighed har været kjendt under navnet 
raerne, maatte være endemoræner for det store isdække, der under 
den anden store nedisning laa over vort land. Disse moræner kan 
paa østsiden af Kristianiafjorden forfølges i en sammenhængende linje 
fra Fredrikshald over Sarpsborg til lidt syd for Moss.  Længden her 
er omtrent 80 km. Paa vestsiden af Kristianiafjorden strækker de 
sig fra Horten over Ske kirke og bøgeskoven ved Larvik til i nær- 
heden af Helgeraaen, hvor morænen dukker 1 havet og nu paa læn- 
gere strækning kun kan forfølges som undervandsbaaer. Af saadanne 
har man som bekjendt en hel del paa denne kyst som f. eks. Revet, 
Taraldsbaaen o. s. v. Paa enkelte steder hæver morænen sig atter 
over havet som f. eks. paa Jomfruland, og mellem Tvedestrand og 
Arendal danner moræneresterne den lille rullestensø Maallen. Endelig 
dukker morænen atter op paa Tromøen øst for Arendal og fortsætter 
nedover paa nogle mindre øer for senere mellem Arendal og Grimstad 
at optræde paa fastlandet. Nu tortsætter den først nedover til Grim- 
stad og bøier saa herfra ind i landet og optræder efter mine obser- 
vationer paa vestlandet oppe i Hæskestad og Birkrem, ca. 2 mil 
indenfor kystlinjen Soggendal—Ekersund. Fortsætter man saa kysten 
nordover, vil man formodentlig finde rester af morænen i flere af vore 
større vestenfjeldske dale. 
Hvad raernes bredde angaar saa kan vel den gjennemsnitlig 
sættes til '/3 km., men kan undtagelsesvis gaa helt op til ca. 2 km. 
